Справа № 2540/2872/18
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2018-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2018 року Чернігів Справа № 2540/2872/18

Чернігівський окружний адміністративний суд

під головуванням судді Соломко І.І.,

за участю секретаря Пархомчука Д.А.,

представника позивача Павленка А.В.,

представників відповідача Черевка А.П.,

Корявець Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Селвис" до Управління Держпраці в Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови,

У С Т А Н О В И В:

В провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Селвис" до Управління Держпраці в Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови від 27.07.2018 № 25-01-062/0408/184.

Позовні вимоги мотивовані тим, що підставою для застосування штрафних санкцій відповідач зазначив недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці, а саме не проведення, не нарахування і невиплату індексації заробітної плати за червень-серпень 2017 року працівникам Товариства з обмеженою відповідальністю "Селвис" ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, та не нарахування та невиплату грошової компенсації при звільненні ОСОБА_9 Проте відповідачем не враховано, що вказані виплати проведені 02.07.2018, а порушення в частині несвоєчасної виплати не є тотожним до не здійснення такої виплати. Позивач посилається на порушення відповідачем принципу пропорційності, який має на меті досягнення балансу між публічним інтересом та індивідуальним інтересом особи, а також між цілями та засобами їх досягнення. В даному випадку ТОВ "Селвис" в повному обсязі виконані зобов'язання з виплати відповідних сум вказаним працівників, а при виявленні порушення в частині несвоєчасної виплати вказаних сум позивач вжив всіх залежних від нього заходів, тому накладення штрафних санкцій, зважаючи на добросовісність дій позивача, порушує принцип пропорційності. На підставі викладеного, оскільки відсутній факт недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці, спірна постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами є протиправною та підлягає скасуванню.

21.08.2018 ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального провадження.

02.10.2018 представником позивача подано заяву про забезпечення позову.

17.10.2018 ухвалою суду заяву про забезпечення позову задоволено. Зупинено дію постанови Управління Держпраці у Чернігівській області від 27.07.2018 № 25-01/0621/0408/184 до набрання законної сили судовим рішенням по цій справі та зупинено стягнення на підставі постанови Управління Держпраці у Чернігівській області від 27.07.2018 № 25-01/0621/0408/184 до набрання законної сили судовим рішенням по цій справі.

10.09.2018 представником відповідача надано відзив, в якому зазначено, що інспекційним відвідуванням у позивача встановлено порушення ч. 6 ст. 95 КЗпП України - не проведено нарахування та виплату індексації заробітної плати за червень-серпень 2017 року працівникам Товариства з обмеженою відповідальністю "Селвис" ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, та ч.1 ст. 83 КЗпП України - не нарахована та невиплачена грошова компенсація при звільненні ОСОБА_9 За вказані порушення відповідно до ст. 265 КЗпП України посадові особи підприємств несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Отже, відповідач вважає, що правомірно вжив заходи до притягнення об'єкта відвідування до відповідальності за недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці незалежно від факту усунення виявлених порушень в ходу інспекційного відвідування.

09.10.2018 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якому представник позивача додатково зазначає, що за порушення строків виплати заробітної плати, як в даному випадку, застосуються санкції передбачені не абз. 4 ч.2 ст. 265 КЗпП України, а абз. 3 ч.2 ст. 265 КЗпП України - в іншому розмірі.

17.10.2018 закрито провадження у справі та розгляд справи призначено до розгляду справи по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів викладених в позовній заяві та у відповіді на відзив.

Представники відповідача в задоволенні позовних вимог просили відмовити, з мотивів викладених у відзиві.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, суд встановив таке.

На підставі наказу від 11.06.2018 № 171 та направлення на проведення контрольного заходу від 11.06.2018, у період з 15.06.2018 по 18.06.2018 головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів, Корявець Р.С., проведено інспекційне відвідування ТОВ "Селвис", за результатами якого складено акт № 25-01-062/0408 від 05.07.2018.

Відповідно до акта № 25-01-062/0408 інспектором встановлено недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці, а саме: не нарахування та невиплата індексації грошових доходів за червень-серпень 2017 року працівникам ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, чим порушено ч.6.ст.95 Кодексу Законів про працю України; не нарахування та невиплата грошової компенсації при звільнені за 2 дні невикористаної відпустки ОСОБА_10, чим порушено ч.1. ст.83 Кодексу Законів про працю України.

Вказане свідчить про порушення позивачем вимоги КЗпП України, відповідальність за яке передбачена абз. 4 ч.2 ст. 265 Кодексу законів про працю України.

12.07.2018 позивачем на адресу відповідача направлені заперечення до акту за вих. № 155 від 12.07.2018, в якому ТОВ "Селвис" зазначено, що нарахування та виплата відповідних сум здійснена 02.07.2018, тобто до проведення інспекційного відвідування.

Даний факт в судовому засіданні підтвердила свідок ОСОБА_11, яка, зокрема пояснила, що дійсно виплата індексації заробітної плати та грошової компенсації при звільненні працівникам ТОВ "Селвис" за червень-серпень 2017 року проведена 02.07.2018, що підтверджувалось відповідними документами бухгалтерського обліку. Однак вказані документи не були досліджені під розгляду справи про притягнення позивача до відповідальності та застосування штрафу, оскільки справу розглянуто за відсутності позивача, хоча вона як представник ТОВ "Селвис" прибула до Управління Держапраці у Чернігівській області у призначений час з належною довіреністю, але не була запрошена. Спірна постанова їй була особисто вручена вже після розгляду справи.

18.07.2018 у відповіді на заперечення до акту № №25-01-062/0408/184 Управління Держпраці повідомило позивача, що факт підтвердження нарахування та виплати відповідних сум належними доказами не підтверджено.

19.07.2018 відповідачем складено припис про усунення виявлених порушень №25-01-062/0408-0287, яким зобов'язано позивача усунути порушення у строк до 19.08.2018 (а.с.165)

27.07.2018 на підставі акту інспекційного відвідування №25-01-062/0408/184 від 05.07.2018 Управлінням Держпраці у Чернігівській області прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 25-01-062/0408/184, відповідно до якої на ТОВ "Селвис" за порушення вимог ч. 6 ст. 95 Кодексу законів про працю України та ч.1 ст. 83 Кодексу законів про працю України, на підставі абз. 4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, накладено штраф у розмірі 223380, 00 грн. Підставою для прийняття спірної постанови було встановлення у позивача порушення недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці, а саме: не нарахування та невиплата індексації грошових доходів за червень-серпень 2017 року працівникам ОСОБА_4, ОСОБА_12, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та невиплата грошової компенсації при звільненні за 2 дні невикористаної відпустки ОСОБА_10

Розглядаючи спір по суті, суд виходить з того, що відповідно до частини 1 статті 259 Кодексу законів про працю України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Таким органом, відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою КМ України № 96 від 11.02.2015, є Державна служба України з питань праці (Держпраці), яка реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю визначена Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінетом Міністрів України № 295 від 26.04.2017 (далі-Порядок № 295).

Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 17.07.2013 ( далі- Порядок № 509).

Штрафи мають право накладати начальники територіальних органів Держпраці та їх заступники.

Згідно з абз. 4 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Статтею 94 Кодексу законів про працю України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.

Так, економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання (далі - підприємства), а також з окремими громадянами та сфери державного і договірного регулювання оплати праці і спрямований на забезпечення відтворювальної і стимулюючої функцій заробітної плати встановлені Законом України "Про оплату праці".

Згідно ст. 95 Кодексу законів про працю України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг (ст. 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 № 1282-ХІІ).

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003.

Згідно п. 1 вказаного Порядку, підвищення грошових доходів громадян у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка.

Згідно з абз. 4 п. 5 вказаного Порядку, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Згідно з абз. 8 п. 4 Порядку у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 № 108/95-ВР норми і гарантії в оплаті праці, передбачені частиною першою цієї статті та Кодексом законів про працю України, є мінімальними державними гарантіями.

Отже, не виплата індексації заробітної плати за наявністю підстав є порушенням статті 95 КЗпП України та, відповідно, мінімальних державних гарантій в оплаті праці. Несвоєчасна виплата індексації є порушенням Порядку проведення індексації грошових доходів населення індексації, а відтак, не підпадає під визначення мінімальних державних гарантій в оплаті праці, в розумінні ст. 12 Закону України "Про оплату праці" та належить до категорії інших порушень.

Пунктами 27, 28 Порядку № 295 передбачено, шо у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об'єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності. У разі виконання припису в установлений у ньому строк заходи до притягнення об'єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності не вживаються.

Отже, у разі виявлення такого порушення заходи притягнення до відповідальності можуть бути застосовані у разі невиконання припису про усунення виявлених порушень.

Водночас порушення позивачем усунуто до видання припису.

Так, виплата індексації грошових доходів за червень-серпень 2017 року працівникам ТОВ "Селвис" ОСОБА_4, ОСОБА_12, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та грошової компенсації при звільненні за 2 дні невикористаної відпустки ОСОБА_10 відбувалась за їх заявами 02.07.2018, що підтверджують документи бухгалтерського обліку, зокрема, розрахункова відомість по нарахуванню індексації від 04.06.2018 в сумі 186,93 грн., що враховано в розрахункову відомість (нарахування зарплати) за червень 2018 року, відображено в оборотно-сальдовій відомості по рахунку 661 за червень 2018р. та відображено в Звіті про суми нарахованої зарплати та нарахованого ЄСВ Додатку 4 за червень 2018 року; відомість на виплату грошей № 31 від 02.07.2018, яка включена до Витягу з касової книги за 02.07.2018 ф.КО-4 Додатку 5 в сумі 150,48 грн.; розрахункова відомість по нарахуванню індексації від 04.06.2018 в сумі 186,93 грн., що враховано в розрахункову відомість (нарахування зарплати) за червень 2018 року, відображено в оборотно-сальдовій відомості по рахунку 661 за червень 2018 та відображено в Звіті про суми нарахованої зарплати та нарахованого ЄСВ Додатку 4 за червень 2018року; відомість на виплату грошей № 31 від 02.07.2018р., яка включена до Витягу з касової книги за 02 липня 2018 року ф.КО-4 Додатку 5 в сумі 150,48 грн.; розрахункова відомість по нарахуванню індексації від 04.06.2018р. в сумі 186,93 грн., що враховано в розрахункову відомість (нарахування зарплати) за червень 2018 року, відображено в оборотно-сальдовій відомості по рахунку 661 за червень 2018року та відображено в Звіті про суми нарахованої зарплати та нарахованого ЄСВ Додатку 4 за червень 2018 року; відомість на виплату грошей № 31 від 02.07.2018р., яка включена до Витягу з касової книги за 02 липня 2018 року ф.КО-4 Додатку 5 в сумі 150,48 грн.; розрахункова відомість по нарахуванню індексації від 04.06.2018р. в сумі 186,93 грн., що враховано в розрахункову відомість (нарахування зарплати) за червень 2018 року, відображено в оборотно-сальдовій відомості по рахунку 661 за червень 2018року та відображено в Звіті про суми нарахованої зарплати та нарахованого ЄСВ Додатку 4 за червень 2018 року; відомість на виплату грошей № 31 від 02.07.2018р., яка включена до Витягу з касової книги за 02 липня 2018 року ф.КО-4 Додатку 5 в сумі 150,49 грн.; розрахункова відомість по нарахуванню індексації від 04.06.2018р. в сумі 186,93 грн., що враховано в розрахункову відомість (нарахування зарплати) за червень 2018 року, відображено в оборотно-сальдовій відомості по рахунку 661 за червень 2018року та відображено в Звіті про суми нарахованої зарплати та нарахованого ЄСВ Додатку 4 за червень 2018 року; відомість на виплату грошей № 31 від 02.07.2018р., яка включена до Витягу з касової книги за 02 липня 2018 року ф.КО-4 Додатку 5 в сумі 150,47 грн.; розрахункова відомість (нарахування зарплати) за червень 2018 року, відображено в оборотно-сальдовій відомості по рахунку 661 за червень 2018р. та відображено в Звіті про суми нарахованої зарплати та нарахованого ЄСВ Додатку 4 за червень 2018 року; відомість на виплату грошей № 30 від 02.07.2018р., яка включена до Витягу з касової книги за 02 липня 2018 року ф.КО-4 Додатку 5 в сумі 160,21 грн.

Проте припис про усунення позивачем порушень, викладених в акті № 25-01-062/0408, виданий відповідачем 19.07.2018, тобто після проведення позивачем відповідних виплат.

З огляду на викладене, у разі навіть несвоєчасної, але виплати сум індексації грошових доходів громадян та грошової компенсації при звільненні, підстави для застосування штрафних санкцій за недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці відсутні, оскільки в даному випадку фактично ТОВ "Селвис" такі гарантії в частині обов'язкової виплати заробітної плати дотримані.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень слід керуватися критеріями, закріпленими у ч. 2 ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, що повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб'єкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Прийняття рішень, вчинення дій суб'єктами владних повноважень передбачає, зокрема, дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення (дії), є критерієм, який випливає з принципу пропорційності (адекватності). Дотримання принципу пропорційності особливо важливе при прийнятті рішень або вжитті заходів, які матимуть вплив на права, свободи та інтереси особи. Метою дотримання цього принципу є досягнення розумного балансу між публічними інтересами, на забезпечення яких спрямовані рішення або дії суб'єкта владних повноважень, та інтересами конкретної особи. Принцип пропорційності, зокрема, передбачає, що:

- здійснення повноважень, як правило, не повинно спричиняти будь-яких негативних наслідків, що не відповідали б цілям, які заплановано досягти;

- якщо рішення або дія можуть обмежити права, свободи чи інтереси осіб, то такі обмеження повинні бути виправдані необхідністю досягнення більш важливих цілей;

- несприятливі наслідки для прав, свобод та інтересів особи внаслідок рішення чи дії суб'єкта владних повноважень, повинні бути значно меншими від тієї шкоди, яка могла б настати за відсутності такого рішення чи дії;

- для досягнення суспільно-корисних цілей необхідно обирати найменш «шкідливі» засоби.

Принцип пропорційності має на меті досягнення балансу між публічним інтересом та індивідуальним інтересом особи, а також між цілями та засобами їх досягнення.

На підставі викладеного, суд зазначає, що оскільки позивачем в повному обсязі виконані зобов'язання з виплати сум індексації грошових доходів громадян та компенсація при звільненні, а при виявленні порушення в частині не здійснення таких виплат позивач вжив всіх залежних від нього заходів, тому в даному випадку при застосуванні штрафних санкцій до позивача за несвоєчасну виплату індексації та компенсації при звільненні, зважаючи на добросовісність дій позивача, порушується принцип пропорційності.

Крім того, відповідно до п. 7 Порядку № 509 справа розглядається за участю представника суб'єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Як встановив суд, рішенням Управління Держпраці від 13.07.2018 № 161 вирішено прийняти до розгляду акт інспекційного відвідування від 05.07.2018 № 25-01-062/0408. Розгляд справи призначити на 10:00 год. 27.07.2018, за адресою: м. Чернігів, вул. Пятницька,39, каб. 907, про що повідомити суб'єкт господарювання (а.с. 149).

Докази, які б підтверджували, що від позивача надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення розгляду справи або інші заяви, відповідачем суду не надано.

У свою чергу розгляд справи розпочинається з представлення уповноваженої посадової особи, яка її розглядає. Зазначена особа роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Під час розгляду справи заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішується питання щодо задоволення клопотання.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в п. 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу (п. 8 постанови КМУ від 17.07.2013 № 509).

Однак з пояснень свідка ОСОБА_11 суд встановив, що остання як представник позивача за довіреністю завчасно прибула на розгляд справи до Управління Держпраці у Чернігівській області, однак, на засідання відповідачем не була запрошена, а постанова про накладення штрафу на позивача була їй особисто вручена вже після розгляду справи.

Докази на спростування пояснень свідка ОСОБА_11, відповідачем суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскільки відсутні докази, а саме обґрунтована заява позивача про відкладення розгляду справи та аргументи, чому під час розгляду справи не було запрошено представника позивача, заслухана її позиція та досліджені докази по обставинам справи, то спірне рішення прийнято без урахування права особи на участь у процесі прийняття рішення, чим порушено п. 9 ч. 2 ст. 2 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1 та 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене в контексті даної спірної ситуації, з урахуванням спростованих під час судового розгляду справи порушень, викладених в акті інспекційного відвідування, суд дійшов висновку, що постанова від 27.07.2018 № 25-01-062/0408/184 є протиправною та підлягає скасуванню, а відтак, позов слід задовольнити повністю.

Частиною 1 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до платіжного доручення від 15.08.2018 № 1553 позивачем сплачено судовий збір в розмірі 3350,70 грн.

Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума судового збору в розмірі 3350,70 грн.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці в Чернігівській області від 27.07.2018 № 25-01-062/0408/184.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці в Чернігівській області судові витрати в розмірі 3350,70 грн. (три тисячі триста п'ятдесят гривень 70 копійок) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Селвис", сплаченого відповідно до платіжного доручення від 15.08.2018 № 1553.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Селвис" (вул. Старобілоуська, 73, м. Чернігів, 14021, ).

Відповідач: Управління Держпраці в Чернігівській області (вул. П'ятницька, 39, м. Чернігів, 14000, ).

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду в строки, визначені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст судового рішення складено 20.11.2018

Суддя І.І. Соломко