Справа № 826/20142/16
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Мельничука В.П., Степанюка А.Г.

За участю секретаря: Івченка М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України на додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 червня 2018 року, головуючий суддя Васильченко І.П., судді: Вєкуа Н.Г., Федорчук А.Б., у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві, третя особа: ОСОБА_2 про скасування постанови,-

У С Т А Н О В И Л А:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, третя особа: ОСОБА_2 , в якому просить скасувати постанову Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві від 23.06.2016 року № 164/16/10126-12/2306/02/2 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, якою фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 2 ч. 3 п. 8 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у сумі 65 250,00 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 січня 2018 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві від 23.06.2016 року № 164/16/10126-12/2306/02/2 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності. Присуджено на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ОСОБА_1 судові витрати в сумі 652,50 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної архітектурно-будівельної інспекції України.

04 травня 2018 року від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення, в якому він просить стягнути на користь ФОП ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у сумі 7680,00 грн. за рахунок Державної архітектурно-будівельної інспекції України.

Додатковим рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 червня 2018 року присуджено на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу в сумі 7680 (сім тисяч шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Державної архітектурно-будівельної інспекції України.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з`явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 січня 2018 року адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві від 23.06.2016 року № 164/16/10126-12/2306/02/2 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності. Присуджено на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати в сумі 652,50 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної архітектурно-будівельної інспекції України.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не вирішив клопотання позивача від 15.03.2017 року про стягнення з Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у м.Києві на його користь витрати на правову допомогу в сумі 5120,00 грн.

Матеріали справи свідчать, що представником позивача з метою підтвердження витрат на професійну правову допомогу, понесених у зв`язку із розглядом справи, надано копії договору № 15 про надання правової допомоги від 07.12.2016 року, виписку з Єдиного державного реєстру щодо ФОП ОСОБА_3 , виписку з диплому про вищу юридичну освіту ОСОБА_3 , акт № 10 від 14.03.2017 року та банківську квитанцію про оплату послуг з правової допомоги на суму 5120,00 грн.

Також, 04.07.2017 року представником позивача подано клопотання про стягнення з Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві на користь ФОП ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 7680,00 грн.

На підтвердження витрат на професійну правову допомогу позивачем надано до суду акт надання послуг № 26 від 03.07.2017 року, квитанцію про оплату правової допомоги №ПН2819 від 04.07.2017 року на загальну суму 2560,00 грн.

Таким чином, загальна сума понесених позивачем витрат на правову допомогу становить 7680,00 грн. та підтверджується наявними у справі документами.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частин першої та шостої ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

За правилами статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Отже, виходячи з вищевикладеної норми закону, витрати на правничу допомогу можу бути відшкодовані лише за участь у розгляді справи адвоката, тоді як у даній справі участь приймав фахівець у галузі права.

Відповідно до ст. 90 КАС України у редакції на час виникнення правовідносин, витрати, пов`язані з оплатою адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбаченої законом.

У даному випадку при вирішенні питання відшкодування витрат на правову допомогу слід керуватися Кодексом адміністративного судочинства України, який діяв на час подання таких клопотань, оскільки всі зазначені в актах послуги виконано до прийняття 03.10.2017 року КАСУ в новій редакції.

Крім того, колегія суддів зазначає, що КАС України в редакції від 03.10.2017 року діє з 15.12.2017 року.

На підтвердження відшкодування судових витрат, понесених у зв`язку з отриманням правової допомоги позивачем надано наступні документи:

1) копію договору про надання правової допомоги №15 від 07 грудня 2016 року;

2) виписку з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, фізична особа ОСОБА_4 ;

3) копію диплома на ім`я ОСОБА_3 , який здобув кваліфікацію магістра, має повну вищу освіту за спеціальністю «Правознавство»;

4) акти виконаних послуг №10 від14 березня 2017 року та від 03.07.2017 року.

5) квитанції про спату коштів у розмірі 5120 грн від 14.03.2017 року та № ПН1819 від 04 липня 2017 р про сплату 2 560 грн.

Із договору про надання правової допомоги, укладеного 07.12.2016 року (а.с.58) убачається, що виконавець за цим договором консультує замовника з правових питань, надає висновки (усно або письмово) щодо судової перспективи справи, готує позовні заяви та інші докуменьти, виступає представником замовника в судах, інших органах згідно наданої довіреності.

Розмір оплати за правову допомогу визначається виходячи із кількості витраченого часу, вартості однієї години роботи (п3.1 договору).

Відповідно до квитанцій про оплату, зазначених судом вище, вартість витрат на правову допомогу становить 7680 грн.

Колегія суддів звертає увагу, що суд має оцінити рівень витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою, тобто, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановити, що розмір винагороди, визначений сторонами, є співмірним, зважаючи на складність справи та витрачений виконавцем час.

Відтак, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесених судових витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує і Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції, згідно якої якщо Суд визнає факт порушення Конвенції або протоколів до неї і якщо внутрішнє право відповідної Високої Договірної Сторони передбачає лише часткове відшкодування, Суд, у разі необхідності, надає потерпілій стороні справедливу сатисфакцію.

Відповідачем ДАБІ доказів неспівмірності вказаних витрат суду надано не було.

При цьому, позивачем подано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних фахівцем в галузі права, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги.

Посилання апелянта на Перехідні положення Конституції України, відповідно до п.3 ч.1 ст. 131-1 та ст. 132-2, представництво у судах апеляційної інстанції з 01 січня 2019 року здійснюється лише адвокатами та прокурорами, колегія суддів не бере до уваги, оскільки представництво фахівцем в галузі права інтересів позивача мало місце до 01.01.2019 року.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги і щодо відсутності у позивача потреби на послуги адвоката, так як у даному випадку позивачу надавались послуги фахівцем у галузі права.

Крім того, право на отримання кваліфікованої правової допомоги в суді має кожна особа і лише така особа має вирішити потрібна їй правова допомога чи ні.

Доказів того, що позивач не потребував правової допомоги у даній справі відповідачем надано в ході розгляду справи не було.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача витрат у розмірі 7680 грн. підлягають задоволенню.

Проте, колегія суддів вважає, що судом під час ухвалення додаткового рішення було неправильно застосовано норми матеріального права.

Зокрема, суд застосував до даних правовідносин ст. 132, 134, 139 КАС України у редакції від 03.10.2017 року, тоді як право на отримання таких виплат у позивача виникло на час дії КАС України в редакції, яка діяла до 03.10.2017 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне скасувати додаткове рішення Окружного адміністративного суду від 06 червня 2018 року та ухвалити постанову про стягнення на користь ФОП ОСОБА_5 за рахунок бюджетних асигнувань ДАБІ судові витрати на правову допомогу в розмірі 7680 грн.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 червня 2018 року скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення судових витарт на правову допомогу на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ДАБІ.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України задовольнити частково.

Додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 червня 2018 року скасувати та ухвалити у справі нове додаткове рішення наступного змісту.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної архітектурно-будівельної інспекції України (бульвар Лесі Українки, 26, м. Київ, 01133) судові витрати на правову допомогу в розмірі 7680 (сім тисяч шістсот вісімдесят) гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Судя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Мельничук В.П.

Степанюк А.Г.

Повний текст виготовлено: 14 листопада 2018 року.