Справа № 0440/5893/18
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2018-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 листопада 2018 року Справа № 0440/5893/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Горбалінського В.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити певні дії, -
02.08.2018 року ОСОБА_2 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить суд:
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з 2005 року отримує наукову пенсію, призначену за Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність» у розмірі 89% від заробітної плати. З 01.10.2017 року відповідач, без його згоди, перевів позивача з пенсії, обчисленої відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» на пенсію за умовами, передбаченими Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». При цьому, для обчислення заробітної плати відповідач мав застосовувати показники середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки. Вважає, що переведення його на меншу пенсію є незаконним та просить суд зобов'язати відповідача повернути йому наукову пенсію із застосуванням відсотку розрахункової пенсії від заробітку у розмірі 89%.
Ухвалою суду від 06.08.2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Копія ухвали суду про відкриття спрощеного позовного провадження отримана сторонами, що підтверджується розпискою від 09.08.2018 року та розпискою від 14.08.2018 року.
23.08.2018 року на адресу суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив щодо заявлених позовних вимог, з якого слідує, що управління проти заявлених позовних вимог заперечує посилаючись на те, що ОСОБА_2 з 2005 року отримував пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність». У зв'язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», управлінням з 01.10.2017 року проведено перерахунок пенсії за віком, призначеної за віком згідно Закону України «Про наукову та науково технічну діяльність» на пенсію за віком, обчислену згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за матеріалами пенсійної справи. Позивач при бажанні в будь-який час може звернутись до органів пенсійного фонду з заявою для переведення його на пенсію за спец законом із встановленням розміру пенсії, отримуваного до переведення на пенсію за Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Оскільки з заявою про переведення на раніше отримувану пенсію позивач не звертався, то в пенсійного органу відсутні були підстави для такого переведення. Вважають, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області про переведення позивача на пенсію за віком відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідає чинному законодавству, а вимоги позивача є безпідставними та задоволенню не підлягають. Просили відмовити позивачу у повному обсязі. Також, разом із відзивом надійшла витребувана судом копія пенсійної справи ОСОБА_2.
13.09.2018 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому позивач не погоджується із наданим відповідачем розрахунком та зазначає, що індивідуальний коефіцієнт для обчислення пенсії ОСОБА_2 складає - 2,116995, а сама пенсія повинна нараховуватись на умовах, передбачених частиною 3 статті 24 Закону № 1977, в редакції, що діяла станом на 01.01.2006 року.
19.09.2018 року на адресу суду від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій позивач уточнив позовні вимоги, виклавши їх наступним чином:
- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перевести ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на пенсію на умовах, передбачених Законом України «Про наукову та науково-технічну діяльність», починаючи з 01 жовтня 2017 року, під час розрахунку розміру пенсії ОСОБА_2 застосувати відсоток розрахункової пенсії від заробітку у розмірі 89%, індивідуальний коефіцієнт для обчислення пенсії в розмірі 2,116995, під час розрахунку розміру пенсії ОСОБА_2 застосувати з 01 січня 2018 року показник середньомісячної заробітної плати по Україні за 2016 та 2017 роки у розмірі 5 377,90 грн..
Копія уточненої позовної заяви була надіслана відповідачу супровідним листом від 08.10.2018 року та отримана відповідачем 23.10.2018 року, що підтверджується розпискою суду.
Відзиву на уточнену позовну заяву відповідачем не подано.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, уточнена позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з 2005 року отримує пенсію за віком як науковий працівник відповідно до Закону України «Про наукову і науково технічну діяльність».
Загальний стаж роботи ОСОБА_2 складає 43 роки 11 місяців 20 днів, при цьому науковий стаж - 29 років 3 місяці 15 днів.
Із листа Головного управління Пенсійного фонду України від 27.04.2018 року № П 6092-18, ОСОБА_2 дізнався, що його пенсію, без його згоди, переведено на умови, передбачені Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».
Не погодившись з таким переведенням, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до п. 4-7 Закону України від 03.10.2017 року № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», Особам, пенсії яким призначені відповідно до законів України «Про Кабінет Міністрів України», «Про державну службу», «Про Національний банк України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про судоустрій і статус суддів», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», Митного кодексу України, Податкового кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ.
Згідно абз. 2 п. 4-7 Закону України від 03.10.2017 року № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», особи, пенсію яким переведено на пенсію на умовах цього Закону, у будь-який час можуть звернутися до органів Пенсійного фонду для переведення на пенсію/щомісячне довічне грошове утримання за нормами законів України «Про Кабінет Міністрів України», «Про державну службу», «Про Національний банк України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про судоустрій і статус суддів», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», Митного кодексу України, Податкового кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України із встановленням розміру пенсії, отримуваного до такого переведення, з 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому надійшла така заява.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було автоматично здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_2 згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».
Зважаючи на вказане, безпідставними є доводи позивача про те, що переведення на інший вид пенсії відбулось без його заяви, оскільки зазначене було передбачене нормами Закону № 2148, а отже пенсійний орган діяв у межах своїх повноважень.
З наданих суду позивачем копій розпоряджень відповідача про перерахунок пенсії, суд дійшов висновку, що розмір пенсії, яку отримував позивач був менший, ніж той, який йому розрахували за нормами Закону № 2148-VIII.
Разом з тим, суд зазначає, що у листі від 22.06.2018 року № П 8390-18 відповідач повідомив ОСОБА_2 про те, що він має право у будь-який час звернутись до органів Пенсійного фонду України для переведення на пенсію за нормами Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» із встановленням розміру пенсії, отримуваної до такого переведення.
Проте, з позовної заяви слідує, що позивач із заявою про перехід за пенсію за віком згідно Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не звертався.
Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не відмовляло позивачу у переведенні його на пенсію за віком, відповідно до вимог Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність».
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач передчасно звернувся до суду з даним позовом, оскільки відсутній предмет спору.
В силу вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є не обґрунтованими, а вимоги такими, що не підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відтак, враховуючи, що суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову повністю, судові витрати сплачені позивачем не стягуються.
Керуючись статтями 77, 132, 134, 139, 241 - 246, 250, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, проте, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Суддя В.В. Горбалінський