Справа № 1414/3897/2012
Суддя: Селіщева Л. І.
Дата ухвалення: 2012-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 1414/3897/2012
Провадження № 2-а/1414/341/2012р.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2012 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого по справі судді - Селіщевої А.І.,

при секретарі - Жарліковій Д.О.,

за участю позивача - ОСОБА_2,

та представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління ДАІ УМВС України в Миколаївській області про оскарження адміністративного стягнення, -

встановив:

В серпні 2012 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до суду із адміністративним позовом про оскарження неправомірних дій відповідача- субєкта владних повноважень щодо накладення на нього адміністративного стягнення.

В обґрунтування свого позову позивач вказав, що 04.07.2012 р. близько 11 год. 00 хв. він керував автомобілем НОМЕР_1 та рухався в Миколаївській області, на території Жовтневого району, на автодорозі М-14 «Одеса-Мелітополь- Новоазовськ». В цей час його зупинив інспектор ДАІ та вказав позивачу, що він здійснив порушення п. 14.6 «а» ПДР, тобто здійснив обгін попутного транспортного засобу на перехресті.

Позивач не погодився із доводами інспектора ДАІ, однак інспектор сю/ав відносно позивача протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 122 КУпАП, та після цього виніс постанову серії „ВЕ1 № 012103 від 04.07.2012 р. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП, відповідно якої на нього був накладений штраф у розмірі 450 гривень.

На думку позивача, дії відповідача щодо притягнення його до адмінвідповідальності є неправомірними через те, що він не скоював адмінпорушення, не порушував Правил дорожнього руху, а оскаржувана ним постанова є протиправною та не відповідає фактичним обставинам справи.

В судовому засіданні по справі позивач свій позов підтримав з підстав, викладених в адміністративному позові, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що оскаржувана позивачем постанова була винесена обґрунтовано та правомірно, а позивач був притягнений до адміністративної відповідальності за скоєне ним адміністративне правопорушення при обставинах, вказаних у постанові.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, і такими, що не підлягають задоволенню виходячи із наступного. Відповідно до ч.З ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом тощо.

Дослідженням протоколу про адміністративне правопорушення серії «АОІ» № 116025 від 04.07.2012 р., складеного старшим інспектором ДПС лейтенантом міліції ОСОБА_4 відносно позивача було встановлено, що 04.07.2012 р. близько 11 год. 00 хв. він керував автомобілем НОМЕР_1 та рухався в Миколаївській області, на території Жовтневого району, на авто дорозі М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ», та здійснив обгін попутного транспортного засобу на перехресті, чим порушив п. 14.6 «а» ПДР,України.

До даного протоколі додаються пояснення свідка ОСОБА_5, із яких вбачається, що свідок рухався зі сторони м. Миколаєва в сторону м. Херсон на автомобілі «Мерседес» д/н НОМЕР_2, по автодорозі М-14, і на 168 км. даної дороги, на перехресті його обігнав автомобіль позивача. При цьому свідок вказав, що він не змінював траєкторію руху свого транспортного засобу.

Із постанови серії „ВЕ1 № 012103 від 04.07.2012 р. вбачається, що за вищевказане порушення ПДР України позивач був притягнений до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП, відповідно якої на нього був накладений штраф у розмірі 450 гривень.

Враховуючи вимоги ст.ст.222, 255 КУпАП та те, що відповідач обіймає посаду старшого інспектора ДПС і має спеціальне звання лейтенанта міліції, то він має право, як уповноважена на те посадова особа, складати протоколи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП та розглядати справи даної категорії.

Відповідно до ч.І ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частина друга ст. 122 КпАП України визначає, що порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, ненадання переваги в русі маршрутним транспортним засобам, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди - тягнуть за собою накладення штрафу від двадцяти п'яти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 251 КУпАП встановлює, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Даючи правову оцінку фактам, викладеним позивачем у позовній заяві, суд дійшов висновку, що вони жодним чином не спростовують факт вчиненого ним правопорушення, оскільки це підтверджено протоколом про адміністративне правопорушення, який є належними та допустимим доказом. Крім цього, при вирішенні даної справи в якості доказу вчинення позивачем адмінпорушення, інспектором ДАІ були використані покази свідка ОСОБА_5

В свою чергу, позивач не надав суду жодного належного та допустимого доказу правомірності своїх дій та не спростував встановлені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини.

З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити, оскільки позов є необґрунтованим та недоведеним, а оскаржувана позивачем постанова є такою, що відповідає вимогам ст.ст.283-284 КУпАП.

Керуючись ст.ст.8-12, 15, 17, 26, 41, 158-161, 163, 167, 256 КАС України,

суд

Постановив:

В задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Л. І. Селіщева