Справа № П/811/948/18
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2018-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

08 листопада 2018 року м. Дніпросправа № П/811/948/18
головуючий суддя І інстанції - Кармазина Т.М.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді (доповідача) Іванова С.М. ,

суддів: Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,

за участю секретаря судового засідання Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Фермерського господарства «Дрозди» на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.06.2018 року у справі №П/811/948/18 за позовом Фермерського господарства «Дрозди» до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство «Дрозди» звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування наказу №96 від 24.01.2018 року «Про визначення переліку земельних ділянок для продажу права на них на земельних торгах» з додатком «Перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення для продажу права на земельних торгах» щодо включення до переліку земельних ділянок площею 21.9 га. (кадастровий номер::02:0009062), площею 18.1 га. (кадастровий номер :02:000:9061), які знаходяться на території Омельницької сільської ради для продажу права на них на земельних торгах.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.06.2018 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Фермерське господарство «Дрозди», звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначив, що включаючи земельні ділянки до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які можуть бути виставлені на земельні торги, відповідач, фактично приймає рішення, яке в подальшому виключає можливість передачі такого права ФГ «Дрозди», оскільки права на земельні ділянки будуть реалізовані на земельних торгах. Позивач зауважив, що на час винесення відповідачем спірного наказу, спір про право користування земельними ділянками перебував на розгляді суду, а земельні ділянки перебували у фактичному використанні за цільовим призначенням у ФГ «Дрозди».

Також, Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області направило на адресу суду відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на правомірність прийняття ним оскаржуваного наказу, просило залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Учасники судового процесу в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 229 та ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без участі останніх та без фіксування судового розгляду технічними засобами.

Клопотання представника позивача від 08.11.2018 року про відкладення розгляду справи з огляду на задіяння останньої у здійсненні слідчих дій у кримінальному провадженні, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки до суду не було надано жодних доказів, які б підтверджували зазначені обставини та з огляду на необхідність дотримання приписів ч. 1 ст. 309 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 05.03.1993 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, було надано у постійне користування земельну ділянку, площею 40 га, яка складається із ділянки №1, площею 21,9 га, та ділянки №2, площею 18,1 га., та яка знаходиться на території Омельницької сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області, для ведення селянського (фермерського) господарства, що підтверджується державним актом на право користування землею серії Б №052070 від 05.03.1993 року.

16.02.1995 року ОСОБА_1 було зареєстровано ФГ Дрозди, основним видом діяльності якого є вирощування зернових культур, бобових культур і насіння олійних культур.

19.01.2015 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер, про що міським відділом по державній реєстрації смертей реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 177.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Онуфріївської державної нотаріальної контори 03.09.2015 та зареєстраваного в реєстрі за № 1379, спадкоємцем прав власника ФГ Дрозди, які належали ОСОБА_1, 1948р.н., який помер 19.01.2015, є його син ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2

24.01.2018 року Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області було прийнято наказ № 96 «Про визначення переліку земельних ділянок для продажу права них на земельних торгах», яким включено до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу права на них на земельних торгах земельну ділянку, площею 21,9 га (кадастровий номер: :02:000:9062), та земельну ділянку, площею 18,1 га (кадастровий номер: :02:000:9061), які знаходяться на території Омельницької сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області.

Не погодившись з вказаним наказом відповідача, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, відповідач при винесенні оскаржуваного наказу діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбаченні чинним законодавством, що свідчить про відсутність підстав для його скасування.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст.122 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно ч.ч. 2 ст. 135 Земельного кодексу України, продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) здійснюється виключно на земельних торгах, крім випадків, встановлених частинами другою і третьою статті 134 цього Кодексу. На земельних торгах не може бути використане переважне право купівлі. Продаж земельних ділянок державної власності разом з розташованими на них об'єктами, що підлягають приватизації, на земельних торгах здійснюється державними органами приватизації у порядку, встановленому цим Кодексом, з урахуванням вимог законодавства з питань приватизації. Продаж земельних ділянок, що перебувають у приватній власності, або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) може здійснюватися на земельних торгах виключно з ініціативи власників земельної ділянки. У такому разі земельні торги регулюються положеннями цього Кодексу, якщо інше не передбачено законом чи договором з виконавцем земельних торгів. Звернення стягнення на земельні ділянки або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) здійснюється державним виконавцем, приватним виконавцем під час виконання рішень, що підлягають примусовому виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.134 Земельного кодексу України, земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі: розташування на земельних ділянках об'єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб; використання земельних ділянок для потреб, пов'язаних з користуванням надрами, та спеціального водокористування відповідно до отриманих дозволів; використання релігійними організаціями, які легалізовані в Україні, земельних ділянок під культовими будівлями; будівництва об'єктів, що в повному обсязі здійснюється за кошти державного та місцевих бюджетів; надання земельних ділянок підприємствам, установам і громадським організаціям у сфері культури і мистецтв (у тому числі національним творчим спілкам та їх членам) під творчі майстерні; надання земельних ділянок в оренду для реконструкції кварталів застарілої забудови, для будівництва соціального та доступного житла, якщо конкурс на його будівництво вже проведено; розміщення іноземних дипломатичних представництв та консульських установ, представництв міжнародних організацій згідно з міжнародними договорами України; надання земельної ділянки, викупленої для суспільних потреб чи примусово відчуженої з мотивів суспільної необхідності для забезпечення таких потреб; надання земельних ділянок державної або комунальної власності для потреб приватного партнера в рамках державно-приватного партнерства відповідно до закону; надання земельної ділянки замість викупленої для суспільних потреб чи примусово відчуженої з мотивів суспільної необхідності та повернення такої земельної ділянки колишньому власнику чи його спадкоємцю (правонаступнику), у разі якщо така потреба відпала; будівництва, обслуговування та ремонту об'єктів інженерної, транспортної, енергетичної інфраструктури, об'єктів зв'язку та дорожнього господарства (крім об'єктів дорожнього сервісу); будівництва об'єктів забезпечення життєдіяльності населених пунктів (сміттєпереробних об'єктів, очисних споруд, котелень, кладовищ, протиерозійних, протизсувних і протиселевих споруд); передачі громадянам земельних ділянок для сінокосіння і випасання худоби, для городництва; надання земельних ділянок суб'єктам господарювання, що реалізують відповідно до Закону України "Про особливості провадження інвестиційної діяльності на території Автономної Республіки Крим" зареєстровані в установленому порядку інвестиційні проекти. Надання такої земельної ділянки у власність здійснюється згідно із законодавством після завершення строку реалізації інвестиційного проекту за умови виконання суб'єктом господарювання договору про умови реалізації цього інвестиційного проекту на території Автономної Республіки Крим; поновлення договорів оренди землі; передачі в оренду, концесію майнових комплексів або нерухомого майна, розташованого на земельних ділянках державної, комунальної власності; надання в оренду земельних ділянок індустріальних парків керуючим компаніям цих індустріальних парків; надання земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Приписами частин 1, 2 статті 136 Земельного кодексу України визначено, що організатор земельних торгів визначає перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами. Забороняється вносити до зазначеного переліку призначені під забудову земельні ділянки без урахування у випадках, передбачених законом, результатів громадського обговорення. У переліку зазначаються місце розташування (адреса) земельної ділянки, її цільове призначення (функціональне використання), площа, кадастровий номер, умови продажу.

Добір земельних ділянок державної чи комунальної власності, у тому числі разом з розташованими на них об'єктами нерухомого майна (будівлями, спорудами) державної чи комунальної власності, які або права на які виставляються на земельні торги, здійснюється з урахуванням затверджених містобудівної документації та документації із землеустрою, а також маркетингових досліджень, інвестиційної привабливості, звернень громадян та юридичних осіб щодо намірів забудови.

Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що незайняті земельні ділянки державної власності або права на них, окрім визначених ч. 2 ст. 135 Земельного кодексу України, підлягають продажу на земельних торгах, які проводяться у формі аукціону, окремими лотами.

Як свідчать встановлені обставини справи, земельна ділянка площею 40 га., яка складається із ділянки № 1 площею 21.9 га. та ділянки № 2 площею 18.1 га. та знаходиться на території Омельницької сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області, була надана ОСОБА_1 у постійне користування для ведення селянського (фермерського) господарства 05.03.1993 року, що підтверджується державним актом на право користування землею серії Б № 052070.

В подальшому, у звязку зі смертю ОСОБА_1, позивач успадкував право власника Фермерського господарства «Дрозди», засновником якого був ОСОБА_1 При цьому, нотаріусом було відмовлено у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку, у звязку з чим останній звернувся до суду з позовом про визнання за ним в порядку спадкування за законом права постійного користування земельною ділянкою.

Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 20.07.2016 року по справі №399/374/16-ц цивільний позов було задоволено. Визнано за ОСОБА_1, 31.01.1984р.н., уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_3, у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_1, який помер 19 січня 2015 року, право на постійне користування земельною ділянкою площею 40,00 га, яка розташована на території Омельницької сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області та надана ОСОБА_1 для ведення селянського (фермерського) господарства на підставі Державного акту на право постійного користування землею серія Б №052070 від 05.03.1993 року.

В подальшому, рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 27 жовтня 2016 року, рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 20 липня 2016 року було скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до Омельницької сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області та Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання права постійного користування земельною ділянкою в порядку спадкування відмовлено.

На вказане рішення суду апеляційної інстанції, позивачем було подано касаційну скаргу, на підставі якої, 23.11.2016 року Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних та кримінальних справ було прийнято ухвалу про відкриття касаційного провадження та витребувано справу з суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017), рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Згідно ст. 319 Цивільного процесуального кодексу України, рішення або ухвала апеляційного суду набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Отже, з зазначених обставин справи вбачається, що 27.10.2016 року набрало законної сили рішення суду апеляційної інстанції, яким визначено відсутність у позивача права на спадкування належних ОСОБА_1 на праві постійного користування земельних ділянок.

Відносно посилань позивача в апеляційній скарзі на наявність ухвали Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ про відкриття провадження, як на підставу необґрунтованості винесення відповідачем оскаржуваного наказу, суд апеляційної інстанції зазначає, що за приписами ч. 1 ст. 328 Цивільного процесуального кодексу України, за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суддя-доповідач у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 23.11.2016 року або іншими судовими рішеннями, не зупинялась дія рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 27.10.2016 року, що в свою чергу свідчить про його дію, зокрема, станом на дату прийняття відповідачем спірного наказу.

Щодо посилань позивача на відсутність факту припинення права постійного користування вказаними земельними ділянками внаслідок смерті ОСОБА_1, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як вбачається з рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 27.10.2016 року, залишеним без змін постановою Касаційного цивільного суду Верховного суду від 25.04.2018 року, підставою для відмови ОСОБА_1 в задоволенні цивільного позову стало те, що право користування земельною ділянкою, що виникло в особи на підставі держаного акта на право користування земельною ділянкою, не входить до складу спадщини і припиняється зі смертю особи, якій належало таке право.

Отже, з вказаного випливає, що право постійного користування земельними ділянками площею 21.9 га. (кадастровий номер :02:0009062), площею 18.1 га. (кадастровий номер :02:000:9061) було припинено зі смертю ОСОБА_1 та спадкуванню не підлягало, у звязку з чим, судом першої інстанції вірно встановлено, що прийняття відповідачем 24.01.2018 року наказу № 96 «Про визначення переліку земельних ділянок для продажу права на них на земельних торгах» та включення до його переліку вказаних земельних ділянок не суперечить приписам чинного законодавства, а відповідно останній діяв на підставі та у межах повноважень, визначених законом.

Приписами ч. 4 ст. 78 КАС України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Поряд з вказаним, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими посилання позивача на наявність розбіжностей у визначенні цільового призначення зазначених земельних ділянок в Державному акті на право постійного користування землею № 052070 від 05.03.1993 року, в якому зазначено, що земельна ділянка надається для ведення селянського (фермерського) господарства та в оформленому відповідачем переліку, в якому земельні ділянки включені до земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, оскільки код та цільове призначення земель застосовуються для забезпечення обліку земельних ділянок за видами цільового призначення у державному земельному кадастрі, отже в даному випадку останнє не впливає на права позивача.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 243, ст.308,ст. 310, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Дрозди» залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.06.2018 року у справі №П/811/948/18 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко

суддя В.Є. Чередниченко