Справа № 813/1926/18
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/1144/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Дідик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 червня 2018 року, головуючий суддя - Сподарик Н.І., ухвалене о 10:34 год. у м. Львові, повний текст якого складено 04.07.2018 року, у справі за адміністративним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

В травні 2018 року позивач - ФОП ОСОБА_1 звернувся із позовом в суд до ГУ ДФС у Львівській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 16.04.2018 року №.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що його дії не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов»язання, а відтак, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених пунктом 126.1 статті 126 ПК України. Позивач зазначає, що наявні підстави для визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16 квітня 2018 року №, а позовні вимоги є такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі..

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25 червня 2018 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 16.04.2018 року №.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУ ДФС у Львівській області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не враховано, що позивач не заперечує факту несвоєчасної сплати єдиного податку.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, вважає оскаржене рішення суду незаконним та протиправним та повністю підтримав доводи, зазначені у апеляційній скарзі.

Позивач заперечив проти апеляційної скарги, вважає оскаржене рішення суду законним та обґрунтованим та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, згідно витягу з реєстру платників єдиного податку №450 від 14 березня 2018р., фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) є платником єдиного податку з 01 січня 2016 року (група 3, ставка платника єдиного податку 5%) та перебуває на обліку, як платник єдиного податку, в Залізничній об»єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (Франківське відділення).

02 лютого 2018 року позивачем було подано звітну податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2017 рік до контролюючого органу Залізничної об»єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (Франківське відділення).

Відповідно до показників, зазначених у вказаній податковій декларації, сума єдиного податку, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду (код рядка 14 податкової декларації), склала 72 070 грн.

Прийняття поданої позивачем звітної податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2017 рік за реєстраційним №21721834 підтверджується квитанцією №2.

02 лютого 2018 року ФОП ОСОБА_1 сплачено єдиний податок 5% за 4 квартал 2017 рік в розмірі 72 070 грн., що підтверджується платіжним дорученням №37 від 02 лютого 2018 року, проведеним банком 09 лютого 2018 року. Вказаний податок було помилково сплачено на рахунок №0003, відкритий в Залізничній ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області, а не на рахунок, відкритий у Франківському відділенні Залізничної ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області.

23 лютого 2018 року ФОП ОСОБА_1 подано заяву з проханням про перерахунок помилково сплачених коштів у сумі 72 070 грн. з рахунку №0003, відкритого в Залізничній ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області, на рахунок №0005, відкритий у Франківському відділенні Залізничної ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області.

З врахуванням роздруківки фотофіксації електронного кабінету платника податків, поданої позивачем, судом встановлено, що податковим органом було здійснено перерахунок помилково сплачених позивачем коштів 03 березня 2018 року на загальну суму 68 820,27 грн., в т.ч. 3 235 грн. та 65 585,27 грн. (код операції 10А); 05.03.2018 року на суму 3 249,73 грн. (код операції 10А).

Головним управлінням ДФС у Львівській області проведено перевірку своєчасності сплати податкових зобов»язань до бюджету фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, за результатами якої 16.04.2018 року складено акт перевірки №007581/13-01-13-10/НОМЕР_1.

Вказаною перевіркою встановлено порушення п. 295.3 ст. 295 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (із внесеними змінами та доповненнями). На підставі п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України проведено розрахунок штрафних санкцій, а саме: за операцією «05.03.2018-20.02.2018» та документом «02.02.24 F01033 Податкова декларація платника єдиного податку-фізичної особи-підприємця» нараховано 316,13 грн. суми штрафу за затримку 14 днів; за операцією «03.03.2018-20.02.2018» та документом «02.02.24 F01033 Податкова декларація платника єдиного податку-фізичної особи-підприємця» нараховано 6 882,03 грн. суми штрафу за затримку 12 днів.

16 квітня 2018 року на підставі акта перевірки відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким за встановлене порушення п. 295.3 ст. 295 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (із внесеними змінами та доповненнями) затримку на 14, 12 календарних днів сплати/за несплату (неперерахування) фізичною особою грошового зобов»язання/єдиного податку в сумі 71 981,6 грн., згідно з ст. 126 Податкового кодексу України, зобов»язано сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 7 198,16 грн. за платежем єдиний податок з фізичних осіб.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що штрафні санкції застосовуються у разі несплати (неперерахування) або несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування), а не у випадку помилково сплачених сум на невідповідний рахунок. Здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов»язання до державного бюджету має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак, дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов»язання, не можуть слугувати підставою для застосування штрафів..

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Пунктом 57.1 статті 57 ПК України передбачено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилом пункту 126.1 статті 126 ПК, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу. Зокрема, при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Таким чином, за несплату платником податків узгодженої суми грошового зобов'язання у певний термін законодавець для такого платника передбачив негативні наслідки у вигляді штрафних санкцій. При цьому специфіка штрафної санкції, передбаченої вищезазначеним підпунктом, полягає в тому, що вона нараховується органом державної податкової служби на погашену суму податкового боргу залежно від кількості днів, наступних за останнім днем строку грошового зобов'язання.

Крім цього, пунктом 22.4 статті 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" передбачено, що під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

Враховуючи зазначене, ініціювання ФОП ОСОБА_1 сплати до бюджету єдиного податку свідчить про те, що саме з цієї дати відбулось вилучення частини його майна (коштів), і вказана сума була зарахована на єдиний казначейський рахунок, тому здійснення помилки у платіжному дорученні щодо рахунку, відкритого в Залізничній ОДПІ, а не на рахунок Франківського відділення Залізничної ОДПІ під час перерахування єдиного податку до державного бюджету в строк, встановлений пунктом 57.1 статті 57 ПК України, має кваліфікуватися як дія, хоча і помилкова. Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті єдиного податку, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених пунктом 126.1 статті 126 ПК України.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.02.2018 року у справі №826/3999/16.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність застосованих до позивача штрафних санкцій згідно з податковим повідомленням-рішенням від 16.04.2018 року №.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 червня 2018 року у справі №813/1926/18 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 243 КАС України - з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький

Повний текст постанови складено 16.11.2018 року.