Справа № 1840/2714/18
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: О.А. Прилипчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 р. Справа № 1840/2714/18
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача: Ральченка І.М.,

суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Дубовичі" на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 21.08.2018, по справі № 1840/2714/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дубовичі"

до Державного реєстратора Виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської області Садакової Альони Володимирівни

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Дубовичі» звернулось до суду, у якому просило визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської області Садакової А.В. про державну реєстрацію речових прав та обтяжень, а саме: права оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 (власником та орендодавцем якої є ОСОБА_3.) за ПП "Дубовичі-Агро", зареєстроване 02.02.2018 р.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 21.08.2018 року провадження у справі закрито.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ТОВ «Дубовичі» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про застосування відстрочення виконання судового рішення, просило ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до Сумського окружного адміністративного суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв'язку з чим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши судове рішення, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції зроблений висновок про те, що даний спір не є публічно-правовим та має вирішуватись в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів не погоджується із таким твердженням з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Одночасно, п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що публічно-правовим спором є, зокрема, спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

За правилами ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Так, термін «суб'єкт владних повноважень», що використаний у даній правовій нормі, позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Отже, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв'язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

У свою чергу, відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 зазначеного Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 11 цього Закону визначено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення державної реєстрації прав забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Отже, враховуючи викладене, державний реєстратор є суб'єктом владних повноважень, а правовідносини, які виникають між ним та заявником прав чи їх обтяжень, - публічно-правовими. Захист прав та інтересів відповідного заявника від порушень з боку цього суб'єкта владних повноважень, якщо ці порушення полягають, наприклад, у перевищенні повноважень, недотриманні строків, процедури, умов та інших визначених законом особливостей вчинення реєстраційних дій, є завданням адміністративного судочинства та має відбуватися у відповідному порядку.

Слід вказати, що з огляду на положення ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України та п. 13 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України вимоги щодо реєстрації майна, інших реєстраційних дій можуть розглядатися судами в порядку цивільного чи господарського судочинства (залежно від суб'єктного складу) якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав у зв'язку з оскарженням заінтересованою особою не самої реєстраційної дії (рішення), а підстави її проведення, як-от правочину, свідоцтва тощо.

Таке розмежування обумовлене й обсягом судового контролю в адміністративному судочинстві, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, який не охоплює оцінку правомірності діянь/рішень суб'єкта владних повноважень з огляду на наслідки, які це діяння/рішення спричинили, чи правомірність юридичного факту, що став підставою реєстрації.

Відповідно до договору оренди землі, укладеного 04.04.2008 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Дубовичі», позивачу строком на 10 років передана земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1.

Отже, на час вчинення оскаржуваних реєстраційних дій зазначений договір був діючим, та ТОВ «Дубовичі» здійснювало користування вказаною земельною ділянкою.

Таким чином, зі змісту позовних вимог вбачається, що предметом даної справи є правомірність реєстраційної дії, а саме рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав та обтяжень: права оренди земельної ділянки власником та орендодавцем якої є ОСОБА_3 за ПП "Дубовичі-Агро", зареєстроване 02.02.2018 р.

З огляду на викладене, колегія суддів вказує, що предметом перевірки в цій справі є виключно дотримання державним реєстратором (як суб'єктом владних повноважень) під час виконання покладених на нього законом публічно-владних управлінських функцій встановленого законом порядку прийняття рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зокрема, правомірність здійснення повторної реєстрації похідного речового права - права користування земельною ділянкою у разі наявного та зареєстрованого тотожного права на ту саму земельну ділянку за іншим користувачем. Питання правомірності/неправомірності набуття позивачем чи третьою особою права користування на згадану вище земельну ділянку, як і питання, пов'язані з реалізацією ОСОБА_3 права власності на неї чи дотримання умов укладених останнім цивільно-правових угод перед судом не порушено.

Отже, спір у цій справі не має ознак приватноправового та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.06.2018 року у справі № 823/378/16 (провадження № 11-374апп18).

В силу ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування ухвали Сумського окружного адміністративного суду від 21.08.2018 року.

Відповідно до ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції повність або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. 243, 250, 311 , 315, 316 , 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дубовичі" - задовольнити.

Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 21.08.2018 по справі № 1840/2714/18 - скасувати.

Адміністративну справу № 1840/2714/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дубовичі" до Державного реєстратора Виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської області Садакової Альони Володимирівни про визнання протиправним та скасування рішення направити до Сумського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач І.М. Ральченко
Судді Г.Є. Бершов В.В. Катунов