Справа № 826/14310/18
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2018-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

08 листопада 2018 року справа №826/14310/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Яцюти М.С. та представників:

позивача: Заліської І.В.;

Рабандірової В.І.;

відповідача: не з'явились;

третьої особи Яцишена Д.В.

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу

за позовомПриватного підприємства "КОНВАЛІЯ-НЕРУХОМІСТЬ" (далі по тексту - позивач, ПП "КОНВАЛІЯ-НЕРУХОМІСТЬ")
доДепартаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі по тексту - відповідач)
третя особаМіністерство культури України (далі по тексту - третя особа)
провизнання протиправною та скасування постанови відповідача про закінчення виконавчого провадження від 01 червня 2018 року №56076811
На підставі частини третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 08 листопада 2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення (скорочене рішення).

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, оскільки вважає протиправним закінчення виконавчого провадження, у зв'язку із тим, що постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 травня 2015 року у справі №826/5932/15 не виконано у повному обсязі, а виконано лише частково, а саме не виключено із наказу Міністерства культури України від 15 жовтня 2014 року №869 "Про знесення об'єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам'яток України" об'єкта по вул. Хорива, 2.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 вересня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/1431/18 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 вересня 2018 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, проте, надав суду належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження.

Третя особа подала письмове пояснення, у якому просила відмовити у позові, виходячи із того, що постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 травня 2015 року у справі №826/5932/15 виконана у повному обсязі, а саме Міністерством культури України від 18 липня 2016 року №533 "Про скасування частково додатку 1 до наказу Міністерства культури України від 15.10.2014 №869", яким скасовано позиції 34, 35 (порядкові номери 31, 32) додатку 1 до наказу Міністерства культури України від 15 жовтня 2014 року №869 "Про занесення об'єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам'яток України".

В судовому засіданні 08 листопада 2018 року представники позивача позовні вимоги підтримали, представник третьої особи проти позову заперечив, представник відповідача до суду не прибув.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

Відповідно до постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Канцедала О.О. про закінчення виконавчого провадження від 01 червня 2018 року ВП №56076811 при примусовому виконанні виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва №826/5932/15, виданого 03 листопада 2015 року, про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства культури України від 15 жовтня 2014 року №869 "Про занесення об'єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам'яток України" в частині включення до Державного реєстру нерухомих пам'яток України по вул. Хорива, 2 (2-а і 2-б) у Подільському районі м. Києва як пам'ятку архітектури місцевого значення, охоронний №955/1-Кв і №955/2-Кв, а саме: пункт 31 і 32 Додатку №1 до наказу Міністерства культури України від 15 жовтня 2014 року №869.

Виконавче провадження державним виконавцем закінчено на підставі пункту 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" у зв'язку із тим, що згідно відповіді боржника наказами Міністерства культури України від 18 липня 2016 року №553 та від 30 грудня 2016 року №961/0/17-16 рішення суду виконано у повному обсязі.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пункт 9 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Таким чином, приймаючи рішення про закінчення виконавчого провадження, державний виконавець зобов'язаний перевірити чи в повному обсязі виконано рішення згідно із виконавчим документом.

Наявні у справі докази підтверджують, що постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Канцедала О.О. про відкриття виконавчого провадження від 29 березня 2018 року ВП №56076811 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва №826/5932/15, виданого 03 листопада 2015 року про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства культури України від 15 жовтня 2014 року №869 "Про занесення об'єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам'яток України" в частині включення до Державного реєстру нерухомих пам'яток України по вул. Хорива, 2 (2-а і 2-б) у Подільському районі м. Києва як пам'ятку архітектури місцевого значення, охоронний №955/1-Кв і №955/2-Кв, а саме: пункт 31 і 32 Додатку №1 до наказу Міністерства культури України від 15 жовтня 2014 року №869.

У свою чергу постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 травня 2015 року у справі №826/5932/15 визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства культури України від 15 жовтня 2014 року №869 "Про занесення об'єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам'яток України" в частині включення до Державного реєстру нерухомих пам'яток України по вул. Хорива, 2 (2-а і 2-б) у Подільському районі м. Києва як пам'ятку архітектури місцевого значення, охоронний №955/1-Кв і №955/2-Кв, а саме: пункт 31 і 32 Додатку №1 до наказу Міністерства культури України від 15 жовтня 2014 року №869.

Виходячи зі змісту резолютивної частини постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 травня 2015 року у справі №826/5932/15, фактичним її виконанням вважатиметься скасування наказу Міністерства культури України від 15 жовтня 2014 року №869 "Про занесення об'єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам'яток України" в частині включення до Державного реєстру нерухомих пам'яток України по вул. Хорива, 2 (2-а і 2-б) у Подільському районі м. Києва як пам'ятку архітектури місцевого значення, охоронний №955/1-Кв і №955/2-Кв, а саме: пункт 31 і 32 Додатку №1 до наказу Міністерства культури України від 15 жовтня 2014 року №869.

Суд встановив, що наказом Міністерства культури України від 18 липня 2016 року №553 "Про скасування частково додатку 1 до наказу Міністерства культури України від 15.10.2014 №869", копія якого міститься у справі, у межах повноважень, визначених Положенням про Міністерство культури України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2014 року №495, на виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 травня 2015 року у справі №826/5932/15 наказано скасувати 34, 35 (порядкові номери 31, 32) додатку 1 до наказу Міністерства культури України від 15 жовтня 2014 року №869 "Про занесення об'єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам'яток України".

Наведене свідчить, що Міністерство культури України фактично виконало в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, що є підставою для закриття виконавчого провадження.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що боржник не виконав рішення у повному обсязі, а виконав лише частково, а саме не виключив із наказу Міністерства культури України від 15 жовтня 2014 року №869 "Про знесення об'єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам'яток України" об'єкт по вул. Хорива, 2, оскільки постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 травня 2015 року у справі №826/5932/15 не зобов'язано Міністерство культури України вчиняти будь-які дії, у тому числі, щодо прийняття рішень або виключення об'єктів з Державного реєстру нерухомих пам'яток України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що постанова старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Канцедала О.О. про закінчення виконавчого провадження від 01 червня 2018 року ВП №56076811 прийнята на підставі та в межах повноважень, визначених Законом України "Про виконавче провадження", що свідчить про безпідставність позовних вимог.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що позивач не позбавлений права звернутись до суду із відповідною заявою про встановлення або зміну способу або порядку виконання судового рішення у порядку статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, Окружного адміністративного суду міста Києва не встановлено, що оскаржувана постанова суперечить вимогам, встановленим частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України; у свою чергу позивачем не доведено обставин, на яких ґрунтуються його вимоги, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ПП "КОНВАЛІЯ-НЕРУХОМІСТЬ" задоволенню не підлягає.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного Приватному підприємству "КОНВАЛІЯ-НЕРУХОМІСТЬ" відмовити повністю.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина шоста статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Приватне підприємство "КОНВАЛІЯ-НЕРУХОМІСТЬ" (04071, м. Київ, вул. Хорива, 2, кв. 2; ідентифікаційний код 37175879);

Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13; ідентифікаційний код 00015622);

Міністерство культури України (01601, м. Київ, вул. Івана Франка, 19; ідентифікаційний код 37535703).

Дата складення повного рішення суду - 16 листопада 2018 року.

Суддя В.А. Кузьменко