Справа № 161/12899/18
Суддя: Рудська С. М.
Дата ухвалення: 2018-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/489/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі - Ярмолюк В.С.

за участю:

представника позивача - Грушецької Г.С.

представник відповідача - Гриценя Г.Г.

третьої особи - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку справу за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_3, про скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом на обґрунтування вказавши, що громадянину ОСОБА_3 з 01.01.2016 року відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262), постанови КМУ «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі Постанова № 988) та на підставі Довідки Ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 22.05.2017 року (далі Довідка № 2493), був проведений перерахунок пенсії відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.03.2018 року (далі - Рішення суду). Постановою КМУ «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 року (далі Постанова № 103) було визначено, що перераховані пенсії для виплати за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року обчислюються органами Пенсійного фонду України станом на 01.01.2018 року та виплачуються після виділення коштів на їх фінансування з Державного бюджету. На підставі новоприйнятої Постанови № 103, 03.04.2018 року ОСОБА_3 був проведений перерахунок пенсії, здійснено доплату по перерахунку та продовжено виплачувати новий перерахований розмір пенсії. Разом з тим, 15.05.2018 року відповідачем було відкрито виконавче провадження № 56405796 та зобов'язано ГУ ПФУ у Волинській області провести перерахунок з 01.01.2016 року по Довідці № 2493, сума якого є меншою від грошового забезпечення, по якому вже проведений перерахунок. ГУ ПФУ у Волинській області листом повідомило відповідачу про виконання рішення суду відповідно до наданих повноважень та положень постановою № 103, однак старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Волинській області Гриценею Г.Г. (далі Державний виконавець) 30.07.2018 року винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 5100 грн. за невиконання рішення суду без поважних причин. Вважає, що постанова державного виконавця є незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Виділення коштів з державного бюджету на фінансування перерахованих пенсій за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року передбачено у період з 01.01.2019 року, в свою чергу, вимога щодо перерахунку пенсії ОСОБА_3 виконана у повному обсязі. Пенсія є періодичним платежем, виплата якої не обмежена у часі, а тому суд не має підстав обмежувати орган, відповідальний за здійснення нарахування та виплати підвищення до пенсії, певним часовим проміжком. Крім того, відсутність коштів для виплати пенсії не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. На підставі викладеного, просить суд скасувати постанову державного виконавця від 30.07.2018 року про накладення на ГУ ПФУ у Волинській області штрафу у розмірі 5100 грн.

12.10.2018 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив на адміністративний позов, відповідно до якого УДВС ГТУЮ у Волинській області не визнає позовні вимоги, вважає їх безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне. 15.05.2018 року від ОСОБА_3 надійшла заява про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 161/19004/17, відповідно до якого зобов'язано позивача провести з 01.01.2016 року перерахунок та виплату пенсії на підставі ст. 63 Закону № 2262, ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей» від 23.12.2015 року (надалі № Закон № 900), Постанови № 988 та Довідки № 2493. Державним виконавцем 15.05.2018 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56405796, копію постанови направлено сторонам. У визначений термін позивач рішення суду не виконав та повідомив, що ним був проведений перерахунок пенсії ОСОБА_3, перерахована сума пенсії виплачується щомісячно починаючи з 01.01.2018 року, а виплата за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року здійснюється в порядку встановленому Постановою № 103. Оскільки рішення суду по виплаті перерахованої пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року не виконане, державним виконавцем 30.07.2018 року було винесено оскаржувану постанову. Виконання рішення суду здійснюється у примусовому порядку, а не у добровільному за приписами Постанови № 103, а тому застосування її норм є безпідставним та суперечить вимогам ЗУ «Про виконавче провадження». Крім того, посилання позивача на відсутність надходжень коштів з державного бюджету не може бути причиною обмеження відповідних виплат. Враховуючи наведене, просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 31-34).

07.11.2018 року від третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_3 надійшли пояснення відповідно до яких він зазначає, що позивачем не виконується рішення суду, у зв'язку з чим оскаржувану постанову вважає законною і такою, що не підлягає скасуванню. Так, позивач у своєму позові посилається на відсутність коштів для здійснення виплати пенсії, однак, судова практика сформована таким чином, що зазначені доводи відсутності бюджетних асигнувань не можуть бути підставою не виконання покладених на суб'єкт владних повноважень обов'язків, а реалізація його особистого права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на соціальних та чинних на час виконання спірних правовідносин нормативно-правових актів, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. Просить відмовити в задоволенні позову (а.с. 60-61).

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні до викладених у адміністративному позові, проси ла позов задовольнити.

Представник відповідача проти задоволенні задоволення позову заперечувала, надала суду пояснення по суті аналогічні до викладених у відзиві на позов, просила у задоволенні позову відмовити за необгрунтованністю.

Третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_3 вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, оскільки, на його думку, має місце протиправна бездіяльність з боку ГПФУ у Волинській області щодо виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.03.2018 року. Просить суд у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.03.2018 року було зобов'язано ГУ ПФУ у Волинській області провести з 01.01.2016 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_3 відповідно до ст. 63 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей» від 23.12.2015 року № 900-УІІІ та Постанови КМУ від 11.11.2015року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від суми грошового забезпечення , зазначеного у довідці про розмір грошового забезпечення, Ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області від 22.05.2017 року № 2493. Рішення набрало законної сили (а.с. 65-68).

На виконання вищевказаного рішення суду було видано виконавчий лист № 791 від 14.05.2018 року (а.с. 37), який було пред'явлено ОСОБА_3 до виконання у ВПВР УДВС ГТУЮ у Волинській області (а.с. 38).

Постановою старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Волинській області Грицені Г.Г. від 15.05.2018 року було відкрито виконавче провадження № 56405796 з примусового виконання виконавчого листа № 791 від 14.05.2018 року. Копію даної постанови надіслано сторонам, боржника зобов'язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів (а.с. 8-10).

Постанова про відкриття ВП № 56405796 від 15.05.2018 року отримана ГУ ПФУ у Волинській області 21.05.2018 року (за вх. № 5199/9).

Своїм листом від 29.05.2018 року № 4150/02-60-39, ГУ ПФУ у Волинській області повідомила ВПВР УДВС ГТУЮ у Волинській області, що рішення суду від 19.03.2018 року виконується в добровільному порядку. Перерахована сума пенсії в розмірі 6798,50 грн. виплачується щомісячно, починаючи з 01.01.2018 року. Виплата перерахованої пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року здійснюється в порядку встановленому постановою КМУ «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 року № 103 (а.с. 11).

30.07.2018 року старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Волинській області Гриценею Г.Г. винесена постанова у ВП № 56405796, якою у зв'язку із невиконанням боржником рішення суду накладено на ГУ ПФУ у Волинській області штраф на користь держави у розмірі 5100 грн.. Зобов'язано боржника виконати рішення протягом 10 робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

Таким чином, позивач вважає, що ним фактично виконано в повному обсязі у добровільному порядку рішення суду, а постанова державного виконавця про накладення на ГУ ПФУ у Волинській області штрафу за невиконання рішення суду винесена із порушенням вимог чинного законодавства та підлягає скасуванню.

З матеріалів справи вбачається, що постанова про відкриття виконавчого провадження № 56405796 прийнята 15.05.2018р., та відповідно до ч. 2 зазначеної постанови боржнику надано строк для її виконання - 10 робочих днів.

Судом встановлено, що рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.03.2018 року виконано частково, ГУ УПФ у Волинській області проведено перерахунок раніше призначеної пенсії ОСОБА_3, здійснено доплату до перерахунку до пенсії за січень-квітень 2018 року в розмірі 7179,16 грн. та з травня 2018 року виплачується новий перерахований розмір пенсії 6798,50 грн.

Згідно ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п. 1 ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (ч. 4 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються ЗУ "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Відповідно до ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Згідно з ч. 1 ст. 75 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника юридичну особу у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Оскільки судом встановлено факт не повного виконання ГУ ПФУ у Волинській області вимог виконавчого листа № 791 від 14.05.2018 року, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість накладення державним виконавцем штрафу за невиконання виконавчого документу згідно постанови про накладення штрафу від 30.07.2018 у ВП № 56405796, а тому остання не підлягає скасуванню.

Крім того, Європейськоий суд з прав людини у своїй практиці дійшов висновку, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінитися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти змін у майбутньому. Суд констатував, що подальша дія судового рішення закінчилася, коли у законодавство, яке регулювало пенсійні виплати, були внесені зміни.

Разом із тим, суд акцентує увагу на тому, що право на перерахунок пенсії позивача виникло на підставі ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей».

При цьому, Постанова КМУ «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 року № 103 жодним чином не змінює регулювання правовідносин з приводу перерахунку пенсій колишнім працівникам міліції на підставі ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Постанови КМУ № 988 від 11.11.2015 року, а лише визначає порядок виплати перерахованих пенсій.

Аналогічних висновків дійшов і Верховний суд в ухвалі від 02.05.2018 року у справі № 818/1076/18.

Крім того, суд вважає помилковим твердження позивача про те, що невиконання ГУ ПФУ у Волинській області, як бюджетною установою, судового рішення через брак коштів не може бути підставою для накладення штрафу, з огляду на наступне.

Нормами ст. 6 КАС України закріплено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до частини першої ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до правової позиції Європейського суду у справі "Кечко проти України" (рішення від 08.11.2005 року) органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Верховний Суд України у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат (постанови Верховного Суду України від 22.06.2010 у справі № 21-399во10, від 07.12.2012 у справі №21-977во10, від 03.12.2010 у справі № 21- 44а10).

Така правова позиція підтримана Конституційним Судом України у рішеннях від 20.03.2002 року № 5-рп/2002, від 17.03.2004 № 7-рп/2004, від 01.12.2004 № 20-рп/2004, від 09.07.2007 № 6-рп/2007, в яких зазначено про неможливість поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету.

З огляду на викладене, посилання представника позивача на відсутність відповідного бюджетного асигнування, як на доказ поважності причин невиконання рішення суду, в частині виплати ОСОБА_3 перерахованої пенсії є необґрунтованими.

Із наведених вище мотивів, суд також критично оцінює посилання представника позивача на практику Верховного суду України (постанови 24.03.2015 по справі №21-66а14, від 26.05.2015 по справі №21-199а15), згідно якої невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки, як уже зазначалось судом вище, органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували факт повного виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.03.2018 року, зокрема в частині виплати ОСОБА_3 перерахованої пенсії, починаючи з 01.01.2016 року.

У ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На час розгляду справи виконавчоий лист № 791 від 14.05.2018 року в повному обсязі не виконано.

Таким чином, рішення суду боржником не виконане добровільно та у межах встановленого державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження десятиденного строку, а тому остання не підлягає скасуванню.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні адміністративного позову ГУ ПФУ у Волинській області до УДВС ГТУЮ у Волинській області про скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу слід відмовити.

Згідно положень ст. 139 КАС України та п. 18 ч. 1 ЗУ «Про судовий збір», судові витрати компенсуються за рахунок Державного бюджету.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 139, 241-246, 287 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_3, про скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення в повному обсязі складено 15 листопада 2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська