Справа № 522/23397/17
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2018 р.м.ОдесаСправа № 522/23397/17

Категорія: 10.3 Головуючий в 1 інстанції: Бойчук А.Ю. Дата і місце ухвалення: 16.07.2018р., м. Одеса

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді : Бойка А.В.,

суддів: Осіпова Ю.В.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 липня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання рішення нечинним та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

12.12.2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, в якому просила визнати не чинним рішення відповідача про відмову у призначенні та виплаті щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг; зобов'язати призначити та виплатити щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг у розмірі, визначеному Постановою КМУ від 01.10.2014 року №505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» з моменту звернення, а саме з 03.07.2017 року; стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16.07.2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 23.08.2018 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, обґрунтовану порушенням судом норм процесуального і матеріального права, що призвело до призвело до неправильного вирішення справи.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що по липень 2017 року позивач отримувала щомісячну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Однак, після звернення позивача щодо повторного призначення такої допомоги вона отримала відмову, обґрунтовану тим, що селище Золоте-5 Луганської області не входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затвердженого розпорядженням КМУ від 07.11.2014 року №1085. Апелянт вважає, що судом першої інстанції не правильно трактуються положення розпорядження КМУ від 07.11.2014 року №1085 щодо переліку населених пунктів.

У зв'язку з цим, в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16.07.2018 року та прийняття нового - про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

26.09.2018 року Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.1 ч.1 ст.311 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегія суддів з матеріалів справи вбачає та учасниками справи не заперечується, що ОСОБА_2 перебувала на обліку в управлінні соціального захисту населення в Малиновському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, як внутрішньо переміщена особа з селища Золоте - 5 Луганської області, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення.

У період з 02.07.2015 року по 02.07.2017 року позивач отримувала щомісячну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до Постанови КМУ від 01.10.2014 року №505, якою затверджено Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

03.07.2017 року позивач звернулась до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про повторне призначення такої допомоги, однак відповідач листом від 15.08.2017 року №02-П-10733/2-усл відмовив їй у призначенні відповідної допомоги, з посиланням на те, що селище Золоте - 5 Луганської області не входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затвердженого розпорядженням КМУ від 07.11.2014 року № 1085.

Вважаючи вказану відмову незаконною позивач звернулася до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, за наслідком розгляду справи, дійшов висновку про правомірність дій відповідача щодо відмови у призначенні та виплаті щомісячної адресної допомоги ОСОБА_2, як внутрішньо переміщеній особі, на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, з огляду на те, що селище Золоте - 5 Луганської області не входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затвердженого розпорядженням КМУ від 07.11.2014 року №1085.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з зазначеним висновком суду першої інстанції.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України від 20.10.2014 № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 1706-VII внутрішньо переміщеною особою є, зокрема, громадянин України, якого змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно ч. 2 ст. 7 Закону № 1706-VII Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №505 затверджено Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - Порядок № 505). Цей Порядок визначає механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - адресна допомога).

Згідно п.2 Порядку № 505, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення.

Згідно з розпорядженням КМУ від 02.12.2015 року №1275-рм. Золоте (Золотівська міська рада) відносилось до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція.

Постановою КМУ №370 від 31.05.2017 року були внесені зміни до постанов КМУ від 01.10.2014 року №505 та від 22.09.2016 року №646.

Відповідно п.2 ч.2 постанови КМУ №370 від 31.05.2017 року перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджено розпорядженням КМУ від 07.11.2014 року № 1085.

Виключний перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, визначається Додатком 1 до розпорядження КМУ від 07.11.2014 року № 1085 та виключний перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення визначається Додатком 2 до вказаного розпорядження КМУ.

Колегія суддів проаналізувавши розпорядження КМУ від 07.11.2014 року № 1085 в редакції від 02.12.2015 року встановила, що м. Золоте-5 не відносилося ні до переліку населених пунктів, в яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, а ні до переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення. Більше того, у Додатку 2 до розпорядження КМУ від 07.11.2014 року № 1085 прямо визначено, що м. Золоте-5 не входить до переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення.

Таким чином, на момент звернення позивача 10.08.2017 року до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради їй було правомірно відмовлено у нарахуванні та виплаті відповідної адресної допомоги.

В свою чергу, колегія суддів зазначає, що Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради є органом виконавчої влади та зобов'язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів надаючи оцінку наданим позивачем листам Міністерства соціальної політики України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства з питань тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України, Служби безпеки України зазначає, що вказані листи носять інформаційний характер та не мають зобов'язальної сили для Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської.

Теоретична наявність вказаної інформації у відповідача на час прийняття оскаржуваної відмови не може бути сприйнята у якості визначального фактору, оскільки виключне коло суб'єктів, які мають право на отримання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, встановлюється розпорядженням КМУ від 07.11.2014 року № 1085.

Оскільки не встановлено порушень з боку відповідача при прийнятті оскаржуваного рішення, позовні вимоги про стягнення на користь позивача моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Таким чином, резюмуючи вищевикладене, колегія суддів суду апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 липня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: Ю.В. Осіпов

Суддя: О.А. Шевчук