Справа № 191/1195/18(2-а/191/15/18)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2018-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

15 листопада 2018 року м. Дніпросправа № 191/1195/18
проведження №2-а/191/15/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції

на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2018 року (суддя Гречко Ю.В.) у справі №191/1195/18 (проведження №2-а/191/15/18) за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Комарова Сергія Сергійовича про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову інспектора роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Комарова Сергія Сергійовича серія АР №788000 від 28.03.2018 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначає про те, що 28.03.2018 року відповідачем відносно нього складено оскаржувану постанову, якою на позивача накладено адміністративне стягнення за порушення вимог дорожнього знаку. Позивач вказував на недотримання відповідачем встановленого ст.278,279 КУпАП порядку підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення та процедури розгляду справи. Крім цього, за позицією позивача, відповідачем неправомірно винесено спірну постанову на місці зупинки автомобіля позивача, а не за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати таку справу, у зв'язку з чим позивач був позбавлений можливості скористатися у повному обсязі своїми процесуальними правами, передбаченими ст.268 КУпАП.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2018 року адміністративний позов задоволено, а саме:

визнано неправомірними дії інспектора роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП Комарова Сергія Сергійовича, щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП;

постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 788000 від 28.03.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП - скасовано;

провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП - закрито.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, що свідчить про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про відмову в задоволенні позову. Апеляційна скарга обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо неправомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Заявник апеляційної скарги вказує на те, що під час винесення оскаржуваного рішення інспектор патрульної поліції діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом та з огляду на встановлений факт скоєння позивачем ПДР, обгрунтовано виніс постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності. Відносно висновків суду першої інстанції про те, що інспектором патрульної служби не було доведено факт вчинення правопорушення належними та допустимими доказами, заявник апеляційної скарги вказує на те, що обов'язок по доказуванню обставин покладається і на позивача, який заперечував факт вчинення правопорушення, але жодних доказів цьому позивачем суду надано не було. Крім цього, заявник вказує на те, що при прийнятті рішення суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень та визнав протиправними дії відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що 28 березня 2018 року інспектором роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Комаровим С.С. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №788000, згідно з якою 28.03.2018 року о 16.15 год. в м.Дніпро по вул.. Запорізьке Шосе, 68 ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом ВАЗ 211040 д.н.з. НОМЕР_1, не виконав вимоги дорожнього знаку 5.18 розділ 33 ПДР.

Відповідно до вказаної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Згідно ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Отже, порушення вимог дорожніх знаків створює склад правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП.

У свою чергу, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, перелік джерел яких наведено в ст.251 КУпАП.

В статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення наведено перелік джерел доказів у справах про адміністративні правопорушення, до яких, зокрема,

належать показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Під час розгляду справи відповідачем не було надано доказів скоєння позивачем правопорушення, обставини якого викладені в оскарженій постанові.

З огляду на встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, що свідчить про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Посилання заявника апеляційної скарги на те, що обов'язок по доказуванню покладається не лише на відповідача, а і на позивача, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Таким чином, з огляду на предмет спору у цій справі, саме на відповідача покладено обов'язок довести правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Безпідставними суд апеляційної інстанції вважає і посилання заявника апеляційної скарги на те, що під час винесення оскаржуваного рішення інспектор патрульної поліції діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначений Законом, оскільки вказані доводи не можуть бути підставою для висновків щодо обґрунтованості оскарженого рішення, так як виконання патрульним поліцейським своїх обов'язків у відповідності до Закону України "Про Національну поліцію", не позбавляє останнього обов'язку обґрунтувати належними доказами прийняті ним рішення.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для скасування спірної постанови серія АР №788000 від 28.03.2018 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

В той же час, вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність у спірному випадку визнати неправомірними дії інспектора патрульної поліції щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до статті 217 КУпАП посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов'язків.

Згідно з частиною другою статті 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Таким чином, відповідач законом наділений повноваженнями щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення і накладення адміністративних стягнень від імені органів Національної поліції.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, виходячи з вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо визнання неправомірними дії відповідача щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що заявлений позов такої вимоги не містить.

Таким чином, рішення суду в частині визнання неправомірними дії інспектора роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП Комарова Сергія Сергійовича щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП підлягає скасуванню, в іншій же частині рішення суду слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - задовольнити частково.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2018 року по справі №191/1195/18 (провадження №2-а/191/15/18), в частині визнання неправомірними дії інспектора роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП Комарова Сергія Сергійовича щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП - скасувати.

В іншій частині рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2018 року по справі №191/1195/18 (провадження №2-а/191/15/18) - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ч.3 ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 15.11.2018р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк