Справа № 814/535/18
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2018 р.м.ОдесаСправа № 814/535/18

Категорія: 5.2 Головуючий в 1 інстанції: Мороз А. О. час і місце ухвалення: не зазначено, м. Миколаїв

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюк Г.В.

суддів: Потапчук В.О. , Шляхтицький О.І.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П'ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 червня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Миколаївської митниці Державної фіскальної служби, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області про визнання незаконним і скасування рішення від 13.02.18 р. № 1 "Про проведення огляду складського приміщення" та зобов'язання повернути вилучене майно, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Миколаївської митниці Державної фіскальної служби, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області, в якому просив суд визнати незаконним і скасувати рішення відповідача від 13 лютого 2018 р. № 1 "Про проведення огляду складського приміщення" та зобов'язати відповідача повернути незаконно вилучене майно, мотивуючи його тим, що відповідач, проводячи огляд, діяв незаконно, так як перед проведенням огляду, повинен був отримати судовий дозвіл, дозвіл володільця майна та орендаря приміщення, чого ним зроблено не було.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 червня 2018 року у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з Рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати Рішення суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції не врахував, що оскаржуване рішення є незаконним, оскільки не могло бути видано взагалі відносно приміщення, що перебуває у володінні приватної особи, яка взагалі не має ніякого відношення до проведення митних процедур з підакцизними товарами, а тому проникнення в це приміщення можливо лише з дозволу суду.

Учасники справи сповіщались належним чином про час, дату та місце проведення судового засідання, однак своїм правом на участь в розгляді апеляційної скарги не скористались та у судове засідання не з'явилися, тому судовий розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження згідно ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням Державної фіскальної служби у Миколаївській області на адресу відповідача направлений лист, в якому зазначено, що нею встановлено факт зберігання і реалізації підакцизних товарів (алкогольних і тютюнових виробів) без марок акцизного збору, які ввезені на митну територію України поза митним контролем або із приховуванням. У зв'язку із цим, Головне управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області просило відповідача виділити співробітників для проведення спільної перевірки (а. с. 47).

На підставі вищенаведеного листа, 13 лютого 2018 р. відповідач прийняв рішення № 1 "Про проведення огляду складського приміщення", в якому із посиланням на ст. ст. 336 і 338 Митного кодексу України, вирішив провести огляд складського приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 20).

13 лютого 2018 р. відповідач провів огляд приміщень, розташованих за вищевказаною адресою, результати якого оформлені Актом № 1 (далі - Акт огляду) (а. с. 11-16).

Як зазначено в Акті огляду, відповідач перевіряв питання законності ввезення товарів на митну територію України, а також дотримання порядку їх ввезення, правильності нарахування і повноти сплати митних платежів та дійшов висновку про порушення позивачем такого порядку.

13 лютого 2018 р. Головним управлінням Державної фіскальної служби у Миколаївській області складено протокол про порушення митних правил № 0031/50400/10 (далі - Протокол) (а. с. 17-19). У Протоколі зафіксовано, що перевіркою складського приміщення за адресою: АДРЕСА_1 встановлено зберігання позивачем 450 пляшок алкогольних напоїв без марок акцизного збору, що є порушенням ст. ст. 226-228 Податкового кодексу України. Відповідач зробив висновок про ввезення позивачем вказаного товару поза митним контролем або з приховуванням від нього, що має ознаки порушення, передаченого ст. 484 МК України (зберігання, перевезення чи придбання товарів, транспортних засобів комерційного призначення, ввезених на митну територію України поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю). Також, Протоколом вилучені алкогольні напої.

Матеріали щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності передані відповідачем на розгляд до Центрального районного суду м. Миколаєва (а. с. 94-97).

Не погоджуючись із вищевказаним, позивач звернувся до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що не встановлено фактів, які б свідчили про відсутність у відповідача права на прийняття Рішення № 1 або перевищення ним своїх повноважень при його винесенні, а питання реалізації Рішення № 1 та обставин, встановлених внаслідок огляду, не є предметом дослідження в даній справі.

П'ятий апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:

Згідно ч. 1 ст. 336 МК України митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом, зокрема, перевірки документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу надаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України; митного огляду (огляду та переогляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення, огляду та переогляду ручної поклажі та багажу, особистого огляду громадян).

Приписи ч. 1 ст. 338 Митного кодексу визначають, що огляд товарів, транспортних засобів комерційного призначення, пред'явлених органу доходів і зборів (у тому числі для перерахунку та зважування), проводиться в можливо короткий строк після прийняття рішення про його проведення.

Відповідно до ч. 4 ст. 338 МК України переогляд товарів, транспортних засобів комерційного призначення проводиться у разі виявлення пошкодження або втрати митного забезпечення, накладеного на зазначені товари, транспортні засоби, чи за наявності інших видимих ознак можливого несанкціонованого доступу до товарів, що перебувають під митним контролем. Витрати, пов'язані з проведенням такого переогляду, несе власник зазначених товарів, транспортних засобів або уповноважена ним особа.

Разом з тим, у частині 5 статті 338 Митного кодексу законодавцем визначено окремі підстави проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів комерційного призначення, який може проводитися за наявності достатніх підстав вважати, що переміщення цих товарів, транспортних засобів через митний кордон України здійснюється поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю, у тому числі в разі отримання відповідної офіційної інформації від правоохоронних органів. Вичерпний перелік відповідних підстав визначається Кабінетом Міністрів України. З метою проведення огляду (переогляду) товарів посадові особи органів доходів і зборів самостійно вживають заходів, передбачених цим Кодексом, на всій митній території України, включаючи зупинення транспортних засобів для проведення їх огляду (переогляду), в межах контрольованого прикордонного району та прикордонної смуги. Такий огляд (переогляд) проводиться за рахунок органу, з ініціативи або на підставі інформації якого прийнято рішення про його проведення. Якщо в результаті проведення огляду (переогляду) виявлено факт незаконного переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, витрати, пов'язані з проведенням огляду (переогляду), відшкодовуються власником зазначених товарів, транспортних засобів або уповноваженою ним особою.

Як визначено ст. 343 ч. 1 МК України, огляд територій та приміщень складів тимчасового зберігання, митних складів, магазинів безмитної торгівлі, територій вільних митних зон та інших місць, де знаходяться товари, транспортні засоби комерційного призначення, що підлягають митному контролю, чи провадиться діяльність, контроль за якою покладено на органи доходів і зборів (крім житла громадян), може здійснюватися посадовими особами органу доходів і зборів за письмовим рішенням керівника цього органу або особи, яка виконує його обов'язки, з метою:

1) перевірки законності ввезення товарів, транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України, дотримання порядку їх ввезення, а також правильності нарахування та повноти сплати митних платежів;

2) перевірки відповідності фактичної кількості ввезених товарів, транспортних засобів комерційного призначення відомостям, заявленим у митній декларації;

3) перевірки дотримання встановлених цим Кодексом та іншими законами України правил провадження діяльності, контроль за якою покладено на органи доходів і зборів.

Таким чином, огляд товарів здійснюється на підставі письмового рішення керівника відповідача або виконуючого його обов'язки, що спростовує доводи позивача про необхідність отримання судового рішення. Єдине обмеження щодо проведення огляду на підставі рішення керівника, стосується тільки житла громадян. Так само, ст. ст. 336, 343 МК України не ставлять в залежність право на проведення огляду товарів, від згоди володільця приміщення та/або товару. Протилежний висновок фактично означатиме, що виконання митним органом покладених на нього функцій щодо митного контролю і огляду товарів, залежить від волі особи, яка на власний розсуд надає таку згоду.

Тобто, відповідач, отримавши лист від Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області, якій містить інформацію про можливе порушення позивачем митного законодавства, у межах власної компетенції, видав Рішення № 1, яке є підставою для проведення огляду товарів, в тому числі таких, які зберігаються у ОСОБА_4.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції та не вбачає підстав для визнання протиправним і скасування Рішення № 1 «Про проведення огляду складського приміщення».

Також, слід звернути увагу на те, що позовними вимогами є визнання незаконним і скасування Рішення № 1, яким призначено огляд приміщення та повернення вилученого майна.

Однак, позивач не згоден із висновком відповідача про порушення ним норм митного законодавства, які (висновки) є прямим наслідком проведення огляду на підставі оскарженого Рішення № 1. Але, дослідження обставин і фактів, які стали результатом огляду, виходить за межі предмету доказування в даній адміністративній справі - в цій справі суд досліджує виключно питання наявності законодавчо встановлених підстав для прийняття відповідачем спірного рішення, наявності у нього права на прийняття такого рішення та на форму реалізації цього права.

Тобто, позивач не згоден із суттю порушень, які виявлені відповідачем в результаті проведення огляду на підставі Рішення № 1, а тому такі заперечення можуть бути розглянуті включно в межах справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, яка розглядається Центральним районним судом м. Миколаєва, який і вирішить долю вилученого у позивача майна.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 червня 2018 року по справі № 814/535/18, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Семенюк Г.В.
Судді Потапчук В.О. Шляхтицький О.І.