Справа № 812/1666/18
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 року справа №812/1666/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Ястребової Л.В., суддів Арабей Т.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 05 липня 2018 року (складене в повному обсязі 10 липня 2018 року в м. Сєвєродонецьк Луганської області) у справі № 812/1666/18 (суддя в І інстанції Ірметова О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області (далі - відповідач), в якому просила: визнати незаконним рішення управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області від 19 березня 2018 року щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії з урахуванням всього стажу та заробітку; зобов'язати відповідача зробити відповідний перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» та сплатити недоотриману пенсію (арк. справи 4-6).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що їй з 23.03.1991 УПФУ в м. Лисичанську Луганської області була призначена пенсія за віком. Позивач не погоджується з розміром призначеної пенсії, оскільки відповідачем не було враховано 8 років стажу та заробітку на КП «Лисичанський завод ЗБВ». Також внаслідок проведеного перерахунку пенсії у жовтні 2017 року відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VІІІ від 03.10.2017, відповідачем було суттєво зменшений коефіцієнт страхового стажу з 0,67 до 0,50.

У лютому 2018 року позивач звернулась до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії. У листі відповідача № 174/Б-1 від 19.03.2018 зазначено, що попередній перерахунок пенсії позивача був зроблений із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %, з урахуванням всього стажу та заробітку, що на думку позивача не відповідає дійсності.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 05 липня 2018 року у справі № 812/1666/18 адміністративний позов було задоволено частково, внаслідок чого: визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області щодо не зарахування до стажу ОСОБА_1 всього періоду роботи, а саме з 13.07.2009 по 12.05.2014 у Комунальному підприємстві «Лисичанська житлово-комунальна контора № 5»; зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області зробити відповідний перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням всього періоду роботи, а саме з 13.07.2009 по 12.05.2014 у Комунальному підприємстві «Лисичанська житлово-комунальна контора № 5» та сплатити недоотриману пенсію; в решті позовних вимог відмовлено; стягнуто з управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 352,40 грн. (арк. справи 72-75).

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що з 23.03.1991 позивачу була призначена пенсія за віком згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення», при загальному стажі роботи 38 років 06 місяців 29 днів, із заробітку за період з 01.01.1987 по 31.12.1991. При проведенні перерахунку пенсії з додаванням стажу та заробітної плати, вимога Закону щодо врахування для обчислення пенсії заробітної плати за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000 є обов'язковою. Законом не передбачено збереження під час кожного наступного перерахунку пенсії з урахуванням страхового стажу та заробітку, набутих після призначення пенсії, коефіцієнту заробітної плати, який був до попереднього перерахунку.

Згідно особистої заяви від 01.02.2018 позивачу проведено перерахунок пенсії з додаванням стажу. Загальний стаж роботи склав 50 років 10 місяців 5 днів. Стаж враховано по 30.11.2011 - період за який страхувальник Комунальне підприємство «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора № 5» сплатив страхові внески.

Таким чином, апелянт вважає, що відсутні законні підстави для задоволення позовних вимог (арк. справи 80-81).

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

ОСОБА_1 з 23.03.1991 управлінням Пенсійного фонду України в м. Лисичанську було призначено пенсію за віком при загальному стажі роботи 38 років 06 місяців 29 днів (арк. справи 20-26).

На момент призначення пенсії за віком позивач продовжувала працювати до 31.08.2004, що підтверджується копією трудової книжки позивача (арк. справи 67-69).

Позивач у період з 13.07.2009 по 12.05.2014 працювала у Комунальному підприємстві «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора № 5», що підтверджується копією трудової книжки позивача та довідкою Комунального підприємства «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора № 5» № 1056 (арк. справи 63, 67-69).

01 лютого 2018 року позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії (арк. справи 59).

Відповідно до розпорядження УПФУ в м. Лисичанську Луганської області № 153578 від 05.02.2018 позивачу проведено перерахунок пенсії з додаванням стажу. Загальний стаж роботи склав 50 років 10 місяців 5 днів, стаж враховано по 30.11.2011. (арк. справи 57).

Також з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 19032018 № 174/Б-1 вбачається, що УПФУ в м. Лисичанську Луганської області було призначено позивачу пенсію за віком з 23.03.1991. В подальшому згідно особистих заяв про перерахунок пенсії, позивачу проведено перерахунки пенсії з додаванням стажу та заробітної плати, набутих після призначення пенсій, або з додаванням тільки стажу. Згідно особистої заяви від 01.02.2018 позивачу проведено перерахунок пенсії з додаванням стажу. Загальний стаж роботи склав 50 років 10 місяців 5 днів (стаж враховано по 30.11.2011) (арк. справи 10-11).

Отже, спірним питанням у даній справі є перерахунок пенсії позивачу з урахуванням всього періоду роботи ОСОБА_1 у КП «Лисичанська житлово-комунальна контора № 5».

Статтею 8 Закону № 1058 передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Абзацом першим частини першої статті 24 Закону № 1058 визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не менше ніж мінімальний страховий внесок.

Страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, що підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону № 1058, сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.

Механізм обов'язкового пенсійного страхування передбачає відповідні державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх пенсійних прав.

Так, зокрема, статтею 113 Закону № 1058 передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону № 1058 застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.

З цим правом кореспондується обов'язок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески (пункт 6 частини другої статті 17 Закону № 1058) незалежно від фінансового стану платника (частина дванадцята ст. 20 Закону № 1058).

Таким чином, страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов'язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

При цьому, у частині десятій статті 20 Закону № 1058 зазначено, якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до положень статті 106 Закону № 1058 відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Також, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24 грудня 2015 року № 909-VIII, який набрав чинності з 01.01.2016, внесено зміни до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI та виключено положення п. 2 ч. 1 ст. 4 зазначеного закону, яка передбачала, що до платників єдиного внеску віднесено працівників - громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють.

Тобто, за змістом наведених норм вбачається, що обов'язок щодо сплати страхових внесків та відповідальність за їх несвоєчасну або не в повному обсязі сплату законом покладено на страхувальника.

Як зазначено відповідачем у відзиві на позовну заяву та в апеляційній скарзі, на момент останнього перерахунку пенсії позивачу, стаж враховано по 30.11.2011, тобто це період за який страхувальник Комунальне підприємство «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора № 5» сплатив страхові внески. Отже, решта періоду роботи ОСОБА_1 у КП «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора № 5» не зараховано до стажу, у зв'язку з несплатою Комунальним підприємством «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора № 5» страхових внесків.

Колегія суддів зазначає, що внаслідок невиконання КП «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора № 5» обов'язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаних підприємствах.

На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємствами-страхувальниками свого обов'язку щодо сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості у зазначеному підприємстві по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивача періоду роботи у Комунальному підприємстві «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора № 5».

Вищезазначений висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеному у справі справа № 208/6680/16-а (2а/208/245/16) від 27.03.2018 року.

Щодо періоду роботи позивача, який підлягає врахуванню при перерахунку пенсії ОСОБА_1, колегія суддів вважає за необхідне заначити наступне.

Як вбачається з матеріалів пенсійної справи позивача та зазначалося судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні, згідно особистої заяви від 01.02.2018 позивачу проведено перерахунок пенсії з додаванням стажу. Загальний стаж роботи склав 50 років 10 місяців 5 днів (стаж враховано по 30.11.2011).

Тобто спірним періодом у даній справі є 01.12.2011 - 12.05.2014, за який страхувальник Комунальне підприємство «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора № 5» не сплатив страхові внески.

Разом з тим, суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, помилково зазначив період роботи позивача, який підлягає врахуванню при перерахунку пенсії ОСОБА_1, а саме з 13.07.2009 по 12.05.2014.

Враховуючи викладене та керуючись частиною першою статті 317 КАС України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні та порушені права пенсіонера ОСОБА_1 підлягають захисту наступним шляхом: визнання протиправними дій управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області щодо не зарахування до стажу ОСОБА_1 всього періоду роботи, а саме з 01.12.2011 по 12.05.2014 у Комунальному підприємстві «Лисичанська житлово-комунальна контора № 5»; зобов'язання управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області зробити відповідний перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням всього періоду роботи, а саме з 01.12.2011 по 12.05.2014 у Комунальному підприємстві «Лисичанська житлово-комунальна контора № 5» та сплатити недоотриману пенсію.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 05 липня 2018 року у справі № 812/1666/18 - задовольнити частково.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 05 липня 2018 року у справі № 812/1666/18 - змінити.

В абзаці другому та третьому резолютивної частини рішення Луганського окружного адміністративного суду від 05 липня 2018 року у справі № 812/1666/18 дату «13.07.2009» замінити на «01.12.2011».

В іншій частині рішення Луганського окружного адміністративного суду від 05 липня 2018 року у справі № 812/1666/18 - залишити без змін.

Повне судове рішення - 19 листопада 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді Т.Г. Арабей

І.Д. Компанієць