Справа № 1840/3270/18
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 листопада 2018 р. Справа № 1840/3270/18
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Шевченко І.Г.,
за участю секретаря судового засідання - Мельник О.П.,
представника відповідача - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Глухівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1П.) звернулася до суду з позовною заявою до Глухівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області (далі - відповідач, Глухівське обєднане УПФУ Сумської області) про:
1) визнання протиправною бездіяльності Глухівського об'єднаного УПФУ Сумської області щодо відмови у нарахуванні та виплаті пенсії ОСОБА_3 (далі ОСОБА_3М.) з липня 2016 року по грудень 2017 року включно;
2) зобов'язання Глухівського обєднаного УПФУ Сумської області нарахувати пенсію ОСОБА_3 з липня 2016 року по грудень 2017 року включно.
Свої вимоги мотивувала тим, що її чоловік перебував на обліку у відповідача відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» як внутрішньо переміщена особа. З 01.07.2016 виплата пенсії ОСОБА_3 була припинена, однак, спочатку через сімейні обставини, а потім через хворобу, він не зміг звернутись до відповідача щодо відновлення пенсійних виплат. Після смерті чоловіка ОСОБА_1 звернулась з питання отримання неодержаної її чоловіком пенсії, на що відповідачем було надано відповідь про відмову у проведенні таких виплат. Вважає, що відповідач протиправно відмовив позивачці як члену сімї померлого пенсіонера у виплаті неодержаної її чоловіком пенсії в тому числі з підстав проживання позивача на непідконтрольній території, та таку відмову вважає протиправною.
Ухвалою суду від 31.08.2018 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
На виконання вимог ухвали, відповідачем надано відзив на позовну заяву (а.с.26-28), відповідно до якого представник просив відмовити у задоволенні позову за безпідставністю позовних вимог. Стверджує, що припинення пенсії ОСОБА_3 з 01.07.2016 було здійснено згідно рішення управління пенсійного фонду на підставі п.5 ч.1 ст.49 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Рішення про поновлення виплати пенсії з того часу не приймалось, у звязку з чим нарахування пенсії за період з 01.07.2016 не здійснювалось та виплата пенсії не проводилась. У звязку з цим, вважає, що не нараховану ОСОБА_3 пенсію не можна вважати пенсією, що належала йому. Приймаючи до уваги вказане, з посиланням на ст.1218 Цивільного кодексу України вважає, що позивач не має права на відповідний позов.
Ухвалою суду від 18.10.2018 було ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання на 07.11.2018.
Ухвалою суду від 06.11.2018 було ухвалено призначити судове засідання 07.11.2018 в режимі відеоконференції за участю відповідача.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позові. Доповнила, що рішення про припинення пенсії її покійному чоловіку не може бути таким, що відповідає вимогам чинного законодавства та є протиправним. Зазначила, що її чоловік не міг прибути на виклики відповідача для написання заяви про перерахунок пенсії на рахунок, відкритий у ПАТ «Державний ощадний банк» та оскаржити рішення і дії відповідача щодо припинення пенсійних виплат, оскільки в цей час виїхав на непідконтрольну територію на похорони своєї матері (а.с.47,50,51), а потім захворів сам. Просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача, що приймала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, просила відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві.
Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, з'ясувавши всі фактичні обставини справи та обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ЕД №072986 (а.с.11).
27.06.2016 рішенням управління Пенсійного Фонду України в Кролевецькому районі Сумської області (реорганізовано в Глухівське обєднане УПФУ Сумської області) за №190170 виплату пенсії ОСОБА_3 було припинено з 01.07.2016, на підставі п. 5 ч.1 ст. 49 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», у звязку з тим, що ОСОБА_3 не було подано відповідної заяви про здійснення виплат пенсій на рахунок в ПАТ «Державний ощадний банк України» (а.с.34).
07.09.2016 на адресу відповідача надійшов витяг з рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо перемішеним особам, інших видів соціальної допомоги від 06.09.2016 №1 про припинення виплати пенсії ОСОБА_3 на підставі пп.пп.2,5 п. 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №365 (а.с.35).
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 з 01.07.2016 було припинено нарахування та виплату пенсії, на підставі рішення управління Пенсійного Фонду України в Кролевецькому районі Сумської області від 27.06.2016 №190170 та з 01.07.2016 пенсія не нараховувалась та не виплачувалась. Про відсутність заборгованості з виплати пенсії ОСОБА_3 відповідач повідомив і приватного нотаріуса листом від 18.06.2018 №4509/03-31 (а.с.21).
01.12.2017 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії I-БП №300369 (а.с.14). Рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 12.02.2018 у справі №579/231/18 (а.с.12-13) було встановлено факт смерті ОСОБА_3 - в м. Стаханов Луганської області.
15.02.2018 позивачка звернулася із письмовим зверненням до Глухівського обєднаного УПФУ Сумської області (а.с.36), відповідно до якого просила виплатити неодержану її чоловіком, ОСОБА_3, пенсію з моменту припинення її виплати по місяць його смерті включно. До заяви були додані копія паспорта позивачки, копія свідоцтва про шлюб, копія свідоцтва про смерть, копія вказаного вище рішення Кролевецького районного суду Сумської області, а також копії довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб (а.с.8-15,36-38).
У відповідь на її звернення відповідач листом від 22.02.2018 №1793/05-10 (а.с.16-18,39-40) повідомив ОСОБА_1П, що відповідно до рішення управління від 27.06.2016 №190170 виплати пенсії ОСОБА_3 була припинена з 01.07.2016. Крім того, у вересні 2016р. до Глухівського обєднаного УПФУ Сумської області надійшов витяг з рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо перемішеним особам, інших видів соціальної допомоги про припинення виплати пенсії ОСОБА_3 на підставі пп. 2,5 п.12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №365.
У звязку з цим нарахування пенсії ОСОБА_3 не здійснювалось. Рішень про поновлення виплати пенсії не приймалось.
Як додаткову інформацію зазначено зміст п.2.26 Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, відповідно до якого для виплати недоотриманої пенсії у зв'язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника. Члени сім'ї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті.
Не погодившись з даною відповіддю, позивач в березні 2018р. звернулась до Пенсійного фонду України з приводу отримання пенсії, що не була виплачена її чоловіку. Однак, на вказане звернення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області, якому була скерована подана заява ОСОБА_1 (а.с.19), з посиланням на ст.52 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у звязку з його смертю виплачується - по місяць смерті включно членам сімї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, також було відмовлено в задоволенні заяви позивачки (а.с.20).
В судовому засіданні позивач стверджувала, що відповідач безпідставно вимагав надання документів з приводу місця проживання. Однак, враховуючи, що ОСОБА_1 до заяви від 15.02.2018 надала ряд документів, в тому числі, рішення суду, яке встановлювало факт смерті її чоловіка м. Стаханов Луганської області, що є відмінною від адреси проживання позивачки, зазначеної у її довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.10), адреси місця реєстрації ОСОБА_1 та її чоловіка, зазначені у довідках також відрізнялись, відповідачем, на переконання суду, обґрунтовано було здійснено посилання на норму п.2.26 Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, а тому доводи позивачки з цього приводу не приймають до уваги.
При цьому, варто відмітити, що основною підставою для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 15.02.2018 була не вказана обставина, а, насамперед, відсутність заборгованості з виплати пенсії перед ОСОБА_3, оскільки з 01.07.2016 нарахування пенсії йому було припинено на підставі рішення управління Пенсійного фонду від 27.06.2016 №190170.
Позивачка, обґрунтовуючи позовні вимоги в судовому засіданні з посиланням на Закон України «Про забезпечення права і свобод внутрішньо переміщених осіб», відмічає, що реєстрація місця проживання чи місця перебування не може бути умовою реалізації права на виплату пенсії та відповідач не мав права припиняти виплату пенсії її чоловіку, а тому рішення про припинення виплати пенсії ОСОБА_3 є протиправним.
Разом з тим, відповідно до ч.2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
В межах даної справи, предметом розгляду якої є бездіяльність відповідача щодо відмови на заяву ОСОБА_1 нарахувати та виплатити пенсію її чоловіка з часу припинення виплат по місяць його смерті, суд позбавлений можливості надавати оцінку правомірності винесеного рішення управління Пенсійного Фонду України в Кролевецькому районі Сумської області від 27.06.2016 №190170 (а.с.34) про припинення виплати пенсії ОСОБА_3, який не оскаржував дії відповідача про припинення виплати пенсії, та вказане рішення. В межах даної справи, суд також не може перевіряти поважність причин такого не оскарження.
При цьому, як вже зазначалось вище, підставою для відмови у задоволенні заяви позивачки стало те, що з 01.07.2016 заборгованості з виплати пенсії перед ОСОБА_3 нема, оскільки з вказаної дати нарахування пенсії йому не здійснювалось.
Надаючи правову оцінку, що склались в даному випадку між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч.1 ст. 52 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім'ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім'ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
Вказане кореспондується з ч.1 ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ, відповідно до якої суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв'язку з його смертю, передаються членам його сім'ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Системний аналізі вказаних норм свідчить про те, що члени сімї померлого мають право на отримання суми саме нарахованої пенсії, яка належала пенсіонеру по місяць його смерті, та які ввійшли до складу спадщини.
При цьому, відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Стаття 1219 Цивільного кодексу України визначає права та обов'язки особи, які не входять до складу спадщини, тобто, ті, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Отже, виходячи з аналізу вищезазначених правових норм, предметом спадкування можуть бути лише конкретні суми нарахованої пенсії або інших виплат, які належали спадкодавцеві за життя і залишилися недоотриманими у зв'язку з його смертю.
Як встановлено судом, нарахування пенсії ОСОБА_3 було припинено з 01.07.2016 рішенням управління Пенсійного Фонду України в Кролевецькому районі Сумської області від 27.06.2016 №190170, яке ним не оскаржувалось та є чинним. З того часу (01.07.2016) нарахування пенсії не здійснювалось та виплата пенсії не проводилась.
За життя ОСОБА_3 не звертався до суду з метою вирішити даний спір, та такий спір вирішено не було і відшкодування позивачу не присуджено, а тому право на таке відшкодування померлий не набув.
Вказане вище узгоджується з практикою застосування норм права, викладеної у постанові Верховного Суду у постанові від 17 серпня 2018 року у справі № 825/3610/15-а, де Верховним Судом висловлена позиція, стосовно того, що предметом спадкування можуть бути лише конкретні суми заробітної плати або інших виплат, які належали спадкодавцеві за життя і залишилися недоотриманими у зв'язку з його смертю.
Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини у справі та досліджені докази, приймаючи до уваги те, що пенсія ОСОБА_3 була припинена з 01.07.2016 рішенням управління Пенсійного Фонду України в Кролевецькому районі Сумської області від 27.06.2016 №190170, яке є чинним станом і на сьогодні, пенсія за спірний період ОСОБА_3 не нараховувалась, та заборгованість з її виплати відсутня, вказані суми не входять до складу спадщини, суд приходить до висновку, що відповідач, відмовляючи позивачці у нарахуванні та виплаті таких сум, діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, його дії відповідають ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 12.11.2018.

Суддя І.Г. Шевченко