Справа № 811/1544/18
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 листопада 2018 року м. Дніпросправа № 811/1544/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

при секретарі судового засідання Сонник А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Кіровоградської митниці ДФС

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.06.2018 р. (суддя Притула К.М., м. Кропивницький)

у справі № 811/1544/18

за позовом ОСОБА_1

до Кіровоградської митниця ДФС

про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови,-

встановлено:

У травні 2018 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 05.05.2018 року № UA901000/2018/000036/1 та картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 05.05.2018 року № UA 901000/2018/00089.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.06.2018 р. позов задоволено. Рішення мотивоване обґрунтованістю позовних вимог позивача.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, скаржник оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на неправильне застосування норм матеріального права.

Зазначає, що в ході виконання процедур митного контролю, аналізу поданих до митного оформлення документів, інформаційних джерел ДФС та мережі Інтернет виникло спірне питання стосовно правильності визначення декларантом митної вартості товару.

Згідно з положенням п. 2 частини 2 статті 55 Митного кодексу України, враховуючи заходи передбачені Методичними рекомендаціями щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджені наказом ДФС від 11.09.2015 №689, за допомогою ПІК "Інформаційно-пошукова система обробки та аналізу цінової інформації при визначенні митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України" бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС проведено порівняння рівня заявленої митної вартості з рівнями митної вартості автомобілів торгової марки VOLKSWAGEN, модель PASSAT, з ідентичними та подібними техніко-комерційними характеристиками.

В результаті аналізу виявлено, що заявлений рівень митної вартості колісного транспортного засобу (далі - КТЗ) нижчий, ніж рівні митних вартостей автомобілів (з урахуванням фізичного стану товару) по митним оформленням, проведеним митницями України в митному режимі "імпорт" за час, наближений до дати експорту в Україну, оцінюваного КТЗ та за останні 3 місяці взагалі.

В наданому до митного оформлення Звіті №29 про оцінку даного КТЗ від 03.05.18 експертом без належного обґрунтування із ряду цінових пропозицій з Інтернет-сайту аutoрара (головний автопортал Кавказу) застосовані виключно 5 пропозицій з найнижчими цінами із наявних понад 30 пропозицій. Після цього отримана середня вартість 5 КТЗ з найнижчими цінами, знижена ще на 8% по критерію Дз (додаткове зменшення ринкової вартості КТЗ залежно від його обслуговування, зберігання та експлуатації). Належного обґрунтування причин застосування зазначеного зниження експертом не наведено.

Актом про проведення митного огляду від 25.04.18 №UА901010/2018/3621 можливість зниження митної вартості КТЗ ніяким чином не підтверджується. За результатами митного огляду, при якому був присутній декларант ОСОБА_1, що засвідчено його підписом, в графі «Наявні пошкодження, ознаки експлуатації» вказано: «Візуально встановлено, що а/м має наявні ознаки експлуатації», що є природним для КТЗ бувшим у використанні понад 6 років. Будь-які дані про пошкодження відсутні та, відповідно, не заявлені у 31 графі МД від 04.05.18 №11А901010/2018/00400, а також не містяться у товаросупровідних документах.

Від надання будь-яких додаткових документів декларант письмово відмовився 05.05.18.

Відповідно до статті 368 Митного кодексу України декларант на підтвердження заявленої вартості товару повинен надати митниці касовий аботоварний чек (квитанцію, інший еквівалентний по змісту документ, який підтверджує сплачену за товар суму).

Зазначений документ або будь-який інший еквівалентний по змісту документ, який підтверджував би сплачену за товар суму, декларантом не надавався.

Враховуючи викладене, виникли обґрунтовані сумніви щодо достовірності відомостей про вартість товару, зазначеного в МД, у зв'язку з чим метод визначення вартості за заявою декларанта, неможливо застосувати. Цінову інформацію про ідентичні товари в розумінні ст. 59 та з урахуванням положень ст.61 Митного кодексу України у наближений до дати експорту товару в Україну термін як у митниці, так і у декларанта, не виявлено.

Відповідно до положень ст. 54, 55 Митного кодексу України та враховуючи встановлену ст. 57 МК України послідовність застосування методів визначення митної вартості, митну вартість товару визначено за МВВ згідно статті 60 Митного кодексу України на рівні 4800,00 дол. США.

При визначенні митної вартості використані відомості з МД від 04.05.18 №UA110160/2018/001647 (легковий автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель PASSAT, бувший у використанні, робочий об'єм циліндрів бензинового двигуна 2500 см. куб.; потужність двигуна 125 кВт; пробіг згідно одометра 94296 км; країна виробництва та походження - США, виробник - VOLKSWAGEN, США; МВВ1; митна вартість - 4800,00 дол. США; модельний та календарний рік виготовлення 2012; колісна формула 4x2; тип кузова - седан; наявні пошкодження, вказані відповідно до акта митного огляду №UA110160/2018/001457 від 29.04.2018 та Висновку експертного товарознавчого дослідження про оцінку транспортного засобу №т358/18 від 04.05.2018: КТЗ має забруднення оббивки сидінь, сколи пофарбування кузова, потмяніння хромованих покриттів, сліди відновлення боковини правої, боковини лівої, двері лівої передньої та задньої, крила переднього лівого; товар експортовано в Україну фізичною особою з Грузії).

Процедура консультування між митницею і декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товару відповідно до вимог Митного кодексу України проведено з урахуванням вимог ч. 4 ст. 57, ч. 1 ст. 56 Митного кодексу України щодо додержання конфіденційності інформації. В ході консультації декларантом не надано додаткову цінову інформацію про оцінюваний товар.

За результатами розгляду запиту від 04.05.18 №585/11-70-61-26 прийнято рішення про коригування митної вартості товару від 05.05.18 №UA901000/2018/000036/1. На підставі зазначеного рішення декларанту надано картку відмови від 05.05.18 №UA901010/2018/00089 у митному оформленні МД від 04.05.2018 №UA901010/2018/004004 та здійснено митне оформлення МД від 05.05.2018 №UA901010/2018/004082.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове - про відмову в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав.

Позивач по справі, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, що не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 20.04.2018 року між ОСОБА_1 та ТОВ "Кавказький автоімпорт" було укладено контракт № 1392184 щодо придбання транспортного засобу - легкового автомобіля Volkswagen Passat, 2012 р.в., особистий НОМЕР_1, за 3 800 доларів США (інвойс № 20.04/431 від 20.04.2018 року) (а.с.9-13).

04.05.2018 року до Кіровоградської митниці ДФС ОСОБА_1 було подана вантажна митна декларація №UA901010/2018/004004 з метою митного оформлення товару.

Митним постом "Кіровоград-центральний" була прийнята до митного оформлення митна декларація від 04.05.18 №UA 901010/2018/004004, відповідно до якої легковий автомобіль (торгова марка VOLKSWAGEN, модель PASSAT, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, показник одометра 45000 миль), заявлений декларантом в митний режим "імпорт". У 44 графі декларантом були заявлені та надані до митного оформлення в паперовому вигляді: документи, на підставі яких товар був куплений в Грузії, доставлений до митного кордону України; Звіт №29 про оцінку автомобіля від 03.05.18; акт про проведення митного огляду від 25.04.18 №UA901010/2018/3621; інші товаросупровідні та технічні документи на товар.

В ході виконання процедур митного контролю, аналізу поданих митного оформлення документів, інформаційних джерел ДФС та мереж Інтернет виникло спірне питання стосовно правильності визначені декларантом митної вартості товару. До спеціалізованого підрозділу Кіровоградської митниці ДФС - відділу адміністрування митних платежів було направлено відповідний запит від 04.05.18 №585/11-70-61-26.

За допомогою ПІК "Інформаційно-пошукова система обробки та аналізу цінової інформації при визначенні митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України" бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС проведено порівняння рівня заявленої митної вартості з рівнями митної вартості автомобілів торгової марки VOLKSWAGEN модель PASSAT з ідентичними та подібними техніко-комерційними характеристиками.

В результаті аналізу виявлено, що заявлений рівень митної вартості колісного транспортного засобу нижчий, ніж рівні митних вартостей всіх згаданих автомобілів (з урахуванням фізичного стану товару) за митним оформленням, проведеним митницями України в митному режимі "імпорт" за час, наближений до дати експорту в Україну оцінюваного КТЗ та за останні 3 місяці взагалі.

За даними Інтернет-сайтів в інших регіонах світу зазначений КТЗ з ідентифікаційним номером НОМЕР_3 пропонувався в залежності від конкретної країни та умов поставки в ціновому діапазоні від 8000 дол. США до 10053 дол. США.

Митну вартість товару визначено за МВВ відповідно до статті 60 МК України на рівні 4800,00 дол. США.

В ході консультації декларантом не надано додаткову цінову інформацію про оцінюваний товар.

За результатами розгляду запиту від 04.05.18 №585/11-70-61-26 прийнято рішення про коригування митної вартості товару від 05.05.18 №UA901000/2018/000036/1. На підставі зазначеного рішення декларанту надано картку відмови від 05.05.18 №UA901010/2018/00089 у митному оформленні МД від 04.05.18 №UA901010/2018/004004 та здійснено митне оформлення МД від 05.05.18 №UA901010/2018/004082.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача, оскільки:

- не подання або подання декларантом додатково запитаних документів не в повному обсязі не створює для нього негативних наслідків, оскільки були подані документи, які давали змогу органу доходів та зборів достовірно та обґрунтовано визначити митну вартість товарів;

- подані позивачем до митного оформлення документи повністю відповідали вимогам ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України і не створювали підстав для виникнення у митного органу обґрунтованих сумнівів відносно не підтвердження чи невизначеності кількісно і достовірно та/або відсутності хоча б однієї із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні;

- формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження митної вартості та не є перешкодою для застосування методу визначення митної вартості товару, обраного декларантом, і не може бути безумовною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за методом, визначеним в декларації митної вартості, оскільки надані для митного оформлення документи не містять розбіжностей, а їхні дані піддаються обчисленню та підтверджують вартість товару і жодним чином відповідачем не заперечувались;

- можливе ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог позивача, з огляду на таке.

Статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно ст. 50 Митного кодексу України відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню ст. VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 р. (ГААТ).

Згідно з ч. 2 ст. VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами 4 та 5 ст. 58 Митного кодексу України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Згідно з ч.1 ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 1 та ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу ч. 5 ст. 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу ч.ч. 1, 2 ст. 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями ч.3 ст. 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим п. 3.16 та п. 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналася згідно із Законом України від 15.02.2011 р. № 3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, ч.1, ч.2 та ч.3 ст.58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу

Згідно з п.1 ч.4 ст.54 Митного кодексу України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 3 ст.53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз положень ч. 3 ст. 53, п.1 ч.4 ст. 54, ст. 58 Митного кодексу України дає підстави для висновку про те, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного кодексу України.

Орган доходів і зборів має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію відповідача, при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Відповідно до змісту норм ст.53 Митного кодексу України право органу доходів та зборів на витребування додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах, поданих для митного оформлення відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв'язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.

Згідно з ч.6 ст.54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Судом встановлено, що декларантом для підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості товару були подані всі необхідні документи, що передбачені ч. 2 ст.53 Митного кодексу України.

Рішенням про коригування митної вартості товарів від 05.05.2018 року №UA901000/2018/000036/1 відповідачем було визначено митну вартість товару (коригування) у розмірі 4 800 доларів США.

Підставою для відмови стало твердження відповідача, що заявлена позивачем митна вартість відрізнялася від наявної інформації щодо товарів подібного виду в Єдиній автоматизованій інформаційній системі Держмитслужби, а також даних Інтернет-ресурсу Autopapa. В зв'язку з чим, було запропоновано надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товару, а саме: касовий або товарний чек (квитанцію, інший (еквівалентний по змісту документ, який підтверджує сплачену за товар суму), наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, або здійснити обмін наявною у кожного з них Інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (наприклад, митною декларацію країни відправлення або її копії; відомостей про вартість автомобілю та/або подібних транспортних засобів з Інтернет-джерел).

На вимогу відповідача запитувані документи позивач не надав.

Оскільки подані позивачем до митного оформлення документи повністю відповідали вимогам ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у відповідача не було підстав для виникнення обґрунтованих сумнівів відносно не підтвердження хоча б однієї із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. Крім того, можливе ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Зазначений висновок зроблено Верховним Судом України у постанові від 11.09.2012 р. № 21-262а12.

Таким чином, висновки відповідача про неможливість визначення митної вартості за першим основним методом - за ціною контракту є помилковими. Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження митної вартості та не є перешкодою для застосування методу визначення митної вартості товару, обраного декларантом, і не може бути безумовною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за методом, визначеним в декларації митної вартості, оскільки надані для митного оформлення документи не містять розбіжностей, а їхні дані піддаються обчисленню та підтверджують вартість товару і відповідачем не заперечувались.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог позивача, оскільки позовні вимоги позивача є обґрунтованими, а відповідач не довів суду правомірність прийнятого рішення від 05.05.2018 року № UA901000/2018/000036/1 та картки відмови від 05.05.2018 року №UA901000/2018/00089.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Кіровоградської митниці ДФС залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.06.2018 р. у справі № 811/1544/18 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 13.11.2018 року.

Головуючий суддя О.М. Панченко

Суддя В.Є. Чередниченко

Суддя С.М. Іванов