Справа № 826/5959/17
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/5959/17 Суддя (судді) першої інстанції: Федорчук А.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Ганечко О.М. та Сорочка Є.О.,

за участю секретаря Седика Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Фармак» до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство «Фармак» (надалі - позивач) звернулось до суду з позовом до Київської міської митниці ДФС (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 17 січня 2017 року №100250008/2017/000001/1.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 липня 2018 року позов був задоволений.

Київська міська митниця ДФС, не погодившись з рішенням суду, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує на правомірність спірного рішення про коригування митної вартості товарів, оскільки надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та мають неповні/недостовірні відомості про митну вартість товару.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з'явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, 21 листопада 2016 року між позивачем та фірмою Vital Pharma GmbH (ФРН) укладено контракт №647, за умовами якого Vital Pharma GmbH (ФРН) (продавець) продає, а позивач (покупець) купує на умовах FCA Hamburg, Німеччина, FCA Dietzenbach, Німеччина, СІР Київ (Інкотермс 2010) фармацевтичну сировину та первинну упаковку.

На виконання умов контракту та відповідно до підписаної сторонами контракту специфікації від 02 січня 2017 року №4, фірмою Vital Pharma GmbH поставлено позивачу фармацевтичну субстанцію Гексетидин у кількості 25,00 кг, за ціною 282, 00 Євро за кг, усього на суму 7 050, 00 Євро, за базисом поставки FCA Dietzenbach, Німеччина.

16 січня 2017 року позивачем до митного посту «Західний» Київської міської митниці ДФС було подано вантажну митну декларацію № 100250008/2017/33204 на товар: «Фармацевтична рідина (субстанція) у барабанах ПЕВЩ для виробництва нестерильних лікарських форм: Гексетидин - 25 кг (CAS 141-94-6. Хімічна назва: 1, 3-біс (2-етилгексил) гекса-гідро-5-метил-5-пиримідинамін. Серія: FG16201876. Виробник: «Euticals S.A.S» Франція. Торговельна марка - Euticals. Країна виробництва: FR.». Митна вартість товару заявлена за основним методом визначення митної вартості - за ціною договору, і склала 7 050, 00 Євро.

Разом із ВМД позивачем подано митному органу документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, а саме: контракт; специфікацію від 02.01.2017 р. №4; інвойс від 05.01.2017 р. № 4000493; довідку ТОВ «Ренус Ревайвел» від 16.01.2017 р. №1601/01 про транспортні витрати; міжнародну автомобільну накладну (CMR) від 13.01.2017 р. № 045/68054; лист Державного експортного центру МОЗ від 24.09.2014 р. № 70/JB; лист Державної служби України з контролю за наркотиками від 08.07.2015 р. № 09/02-2408 стосовно відсутності у складі Гексетидину речовин, включених до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 р. № 770; експертний висновок Київської торгово-промислової палати від 29.09.2014 р. К-1815/2; сертифікат якості (сертифікат аналізу) від 09 грудня 2016 року.

Відповідачем 16.01.2017 року повідомлено позивача про необхідність подання додаткових документів.

17.01.2017 року позивачем додатково надано митному органу: пакувальний лист №400493 від 05.01.2017 року; договір на транспортно-експедиційне обслуговування №31-03/16 від 31.03.2016 року; заявка на перевезення вантажу №57671 від 12.01.2017 року; сертифікат безпеки від 14.05.2012 року.

Разом з тим, 17.01.2017 року відповідачем прийнято оскаржуване рішення №100250008/2017/000001/1 про коригування митної вартості товарів, яким визначено митну вартість за методом визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, митна вартість товару визначено у розмірі 1 449,99 Євро за кг, на загальну суму 36 249, 75 Євро.

Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що відповідачем вказано на те, що заявлена декларантом митна вартість не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операцій), оскільки у наданих декларантом до митного оформлення документах для підтвердження митної вартості товарів містяться розбіжності, декларантом не подано в повному обсязі додаткові документи для підтвердження митної вартості товару. Метод за ціною договору щодо ідентичних товарів був використаний з урахуванням інформації, наявної в органах доходів і зборів (МД №100260003/2016/221975, №100260003/2015/183009).

У зв'язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів митним органом надано позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №100250008/2017/00001.

Не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товарів позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивачем для митного оформлення імпортованого товару надано документи, які підтверджують митну вартість товарів за ціною договору.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Згідно зі ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із приписами ст. 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. При цьому, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 53 Митного кодексу України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, у зв'язку з митним оформленням товару, що надійшов на адресу позивача в межах зовнішньоекономічного контракту, позивачем до митного посту «Західний» Київської міської митниці ДФС подано митну декларацію.

Митна вартість імпортованих товарів була визначена декларантом на підставі основного методу визначення митної вартості - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються.

Як вже зазначено вище, на підтвердження обґрунтованості визначення митної вартості товару, позивачем надано наступні документи: контракт; специфікацію від 02.01.2017 р. №4; інвойс від 05.01.2017 р. № 4000493; довідку ТОВ «Ренус Ревайвел» від 16.01.2017 р. №1601/01 про транспортні витрати; міжнародну автомобільну накладну (CMR) від 13.01.2017 р. № 045/68054; лист Державного експортного центру МОЗ від 24.09.2014 р. № 70/JB; лист Державної служби України з контролю за наркотиками від 08.07.2015 р. № 09/02-2408 стосовно відсутності у складі Гексетидину речовин, включених до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 р. № 770; експертний висновок Київської торгово-промислової палати від 29.09.2014 р. К-1815/2; сертифікат якості (сертифікат аналізу) від 09 грудня 2016 року.

Додаткового, на вимогу митного органу, позивачем надано митному органу: пакувальний лист №400493 від 05.01.2017 року; договір на транспортно-експедиційне обслуговування №31-03/16 від 31.03.2016 року; заявка на перевезення вантажу №57671 від 12.01.2017 року; сертифікат безпеки від 14.05.2012 року.

Разом з тим, підставою для прийняття оскаржуваного рішення стало те, що документи, надані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів, відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, на переконання митного органу, містять розбіжності. При цьому, які саме розбіжності мають документи, відповідачем в оскаржуваному рішенні деталізовано.

Зокрема, відповідачем повідомлено, що CMR від 13.01.2017 року №045/68054, надана до митного оформлення, містить відомості, що фактичний виконавець перевезення оцінюваного товару PFC «Baykal», а відтак з довідки про транспортні витрати від 16.01.2017 року №1601/01 від ТОВ «Ренус Ревайвел» неможливо встановити протяжність маршруту перевезення та можливість додаткових витрат на транспортування товарів.

Водночас, як вірно враховано судом першої інстанції, позивачем до митного оформлення надано транспорті (перевізні) документи, а також документи, які містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

При цьому, колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції про те, що подані позивачем до митного оформлення документи не містять розбіжностей, які впливають на числові значення складових митної вартості товарів, а тому позивач не позбавлений права на застосування методу визначення митної вартості товарів за ціною контракту щодо товарів, які імпортуються, з врахуванням того, що позивачем використані відомості, які повністю підтверджені документально.

За наведених обставин, суд апеляційної інстанції підтримує висновок суду першої інстанції, що позивачем для митного оформлення імпортованого товару надано документи, що передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, які чітко ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей та містять дані, що піддаються обчисленню, та підтверджують ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджують митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч.ч. 4, 5 ст.58 Митного кодексу України. Натомість, відповідач не спростував дійсність поданих до митного оформлення документів, достовірність і об'єктивність зазначених відомостей та не довів наявність підстав для витребування від позивача (декларанта) додаткових документів.

Отже, висновок митного органу про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартості операції) є необґрунтованим.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно встановлено обставини справи та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З огляду на викладене, апеляційна скарга Київської міської митниці ДФС підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 липня 2018 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 липня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 16.11.2018 року.