Справа № 0540/6570/18-а
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2018-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2018 р. Справа№0540/6570/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., за участю секретаря судового засідання Мангуш З.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1)

до 1) Голови комісії з реорганізації департаменту з питань внутрішньої політики Донецької облдержадміністрації, заступник директора департаменту інформаційної та внутрішньої політики Донецької облдержадміністрації Чукової Наталії Вікторівни (84313, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Б. Хмельницького, 11), 2) Департаменту інформаційної та внутрішньої політики Донецької облдержадміністрації (, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Олекси Тихого, 6)

про визнання протиправним та скасування попередження від 6 червня 2018 року, зобов'язання вчинити певні дії

за участю третьої особи по справі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів, Комісії з реорганізації департаменту з питань внутрішньої політики Донецької облдержадміністрації

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 - особисто, ОСОБА_3 -за ордером

від першого відповідача: не з'явився, заява без участі

від другого відповідача: Борщова С.М., Кожан О.С. - за дов.

від третьої особи по справі: Борщова С.М., Кожан О.С. - члени комісії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Голови комісії з реорганізації департаменту з питань внутрішньої політики Донецької облдержадміністрації, заступник директора департаменту інформаційної та внутрішньої політики Донецької облдержадміністрації Чукової Наталії Вікторівни, Департаменту інформаційної та внутрішньої політики Донецької облдержадміністрації про визнання протиправним та скасувати попередження першого відповідача від 6 червня 2018 року «Про наступне вивільнення державного службовця ОСОБА_1», зобов'язання першого відповідача звільнити ОСОБА_1 з посади начальника управління комунікацій з громадськістю департаменту з питань внутрішньої політики Донецької облдержадміністрації у зв'язку з переведенням на посаду начальника управління внутрішньої політики департаменту інформаційної та внутрішньої політики Донецької облдержадміністрації, зобов'язання другого відповідача прийняти ОСОБА_1 на посаду начальника управління внутрішньої політики департаменту інформаційної та внутрішньої політики Донецької облдержадміністрації (з урахуванням уточненого адміністративного позову від 20 серпня 2018 року).

Ухвалою від 9 серпня 2018 року суд залишив без руху позовну заяву позивача та надав десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення виявлених судом недоліків.

20 серпня 2018 року на виконання вимог ухвали суду від 9 серпня 2018 року позивач усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою від 21 серпня 2018 року прийняв до розгляду позовну заяву, відкрив провадження в адміністративній справі № 0540/6570/18-а, відмовив позивачу у задоволенні клопотання про витребування оригіналів доказів та призначив підготовче засідання на 12 вересня 2018 року, під час якого судом було оголошено перерву до 26 вересня 2018 року. Під час судового засідання 26 вересня 2018 року суд усною ухвалою задовольнив клопотання представника другого відповідача та залучив третю особу по справі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів, Комісію з реорганізації департаменту з питань внутрішньої політики Донецької облдержадміністрації, та оголосив перерву до 22 жовтня 2018 року. Ухвалою від 22 жовтня 2018 року суд закрив підготовче провадження та призначив судовий розгляд адміністративної справи по суті на 6 листопада 2018 року. Під час судового засідання 6 листопада 2018 року судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона працювала на посаді начальника управління комунікацій з громадськістю департаменту з питань внутрішньої політики Донецької обласної державної адміністрації з 16 липня 2013 року по 5 серпня 2016 року і була звільнена з займаної посади з порушенням Конституції України, КЗпП України та Закону України «Про державну службу». Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2018 року по справі № 805/2819/16-а наказ голови комісії з реорганізації департаменту з питань внутрішньої політики Донецької обласної державної адміністрації - заступника директора департаменту з питань цивільного захисту, мобілізаційної та оборонної роботи Донецької обласної державної адміністрації Гаркуші О.І. від 05 серпня 2016 року № 64к «Про звільнення ОСОБА_1» був визнаний протиправним та скасований, з поновленням ОСОБА_1 на посаді начальника управління комунікацій з громадськістю департаменту з питань внутрішньої політики Донецької облдержадміністрації та стягненням з департаменту з питань внутрішньої політики Донецької облдержадміністрації на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 5 серпня 2016 року по день розгляду справи в суді та моральної шкоди. На виконання вказаної постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2018 року голова комісії з реорганізації департаменту з питань внутрішньої політики Донецької облдержадміністрації, заступник директора департаменту інформаційної та внутрішньої політики Донецької облдержадміністрації Чукова Н.В. 3 травня 2018 року видала наказ № 1к «Про поновлення на посаді», пунктом 2 якого ОСОБА_1 з 6 серпня 2016 року поновлена на посаді начальника управління комунікацій з громадськістю департаменту з питань внутрішньої політики Донецької обласної державної адміністрації. Вважає, що пункт 2 наказу № 1к від 3 травня 2018 року «Про поновлення на посаді» голови комісії з реорганізації департаменту з питань внутрішньої політики Донецької облдержадміністрації Чукової Н.В. є протиправним та такий, що прийнятий з порушенням вимог КЗпП України та ЦК України, і фактично призводить до невиконання постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2018 року по справі № 805/2819/16-а. Зазначає, що Департамент інформаційної та внутрішньої політики Донецької облдержадміністрації був створений шляхом злиття і є правонаступником департаменту з питань внутрішньої політики Донецької облдержадміністрації. Таким чином, на момент виконання постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2018 року (справа №805/2819/16-а) Департамент інформаційної та внутрішньої політики Донецької облдержадміністрації, фактично був правонаступником Департаменту з питань внутрішньої політики Донецької облдержадміністрації, і повинен був згідно з вимогами частини 4 статті 36, пункту 6 частини 1 статті 40 КЗпП України поновити позивача на рівнозначній посаді начальника управління внутрішньої політики Департаменту інформаційної та внутрішньої політики Донецької облдержадміністрації, так як Департамент з питань внутрішньої політики Донецької облдержадміністрації був реорганізований шляхом злиття. Згідно до листа голові комісії з реорганізації департаменту з питань внутрішньої політики Донецької облдержадміністрації Чукової Н.В. 6 червня 2018 року позивача попередили про наступне звільнення протягом двох місяців з дня попередження, якщо позивач не погодиться на запропоновані посади, а саме посаду спеціаліста, на яку згоду позивач не дала. Більше того, позивач зазначає, що вона не отримала пропозицій запропонованих посад від роботодавця, якою на той момент була директор департаменту інформаційної та внутрішньої політики Биченко Л.А., і вважає дане попередження таким, що не відповідає вимогам КЗпП України. Крім того, позивач зазначає, що вона зазначала про надання їй різнозначної посади, а саме начальника управління внутрішньої політики в новоствореному департаменті інформаційної та внутрішньої політики. Її звільнення Донецьким апеляційним адміністративним судом визнано протиправним, оскільки запропонована на той час посада на момент звільнення була нижчого за посадовими обов'язками при наявності рівнозначної посади, а саме начальника управління. Більше того, заява позивача про призначення на дану посаду шляхом переведення з департаменту з питань внутрішньої політики від 16 березня 2018 року була зареєстрована у департаменті інформаційної та внутрішньої політики Донецької облдержадміністрації до призначення на цю посаду нового працівника.

Перший відповідач надав до суду відзив на адміністративний позов, в якому заперечує проти позовних вимог, вважає вимоги, викладені у позовній заяві, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню та просить суд відмовити у задоволені позову, посилаючись на те, що наказом голови комісії з реорганізації департаменту з питань внутрішньої політики Донецької обласної державної адміністрації від 3 травня 2018 року № 1к ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника управління комунікацій з громадськістю Департаменту з питань внутрішньої політики Донецької облдержадміністрації з 13 квітня 2018 року. Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області стягнуло з департаменту з питань внутрішньої політики Донецької облдержадміністрації на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку у розмірі 140034 грн. 15 коп. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн. Таким чином твердження позивача про «неправильне» виконання рішення суду є хибним, рішення було виконано в повному обсязі. Щодо визнання протиправним та скасування попередження від 6 червня 2018 року «Про наступне вивільнення державного службовця ОСОБА_1», то вказане попередження було видане на підставі наказу голови комісії з реорганізації департаменту з питань внутрішньої політики Донецької обласної державної адміністрації від 28 травня 2018 року № 2 «Про скорочення штату» на підставі розпорядження голови Донецької обласної державної адміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 28 січня 2016 року № 54 «Про структуру обласної державної адміністрації» (із змінами), у зв'язку із припиненням департаменту з питань внутрішньої політики Донецької обласної державної адміністрації. Крім того, зазначає, що ОСОБА_1 відмовилась від запропонованих посад. Перший відповідач до суду надав заяву про розгляд заяви без його участі.

Другий відповідач та третя особа по справі у судовому засіданні підтримали позицію першого відповідача по справі.

Заслухавши пояснення позивача, його представника та представників другого відповідача та третьої особи по справі, дослідивши та оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд встановив наступне.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2017 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до голови комісії з реорганізації Департаменту з питань внутрішньої політики Донецької обласної державної адміністрації - заступника директора Департаменту з питань цивільного захисту, мобілізаційної та оборонної роботи Донецької обласної державної адміністрації Гаркуші Олександра Івановича, Донецької обласної державної адміністрації, Департаменту з питань внутрішньої політики Донецької обласної державної адміністрації про визнання протиправними та скасування наказу та розпорядження, поновлення на роботі, стягнення підвищення посадового окладу, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2017 року у справі № 805/2819/16-а задоволено частково, постанову Донецького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2017 року у справі № 805/2819/16-а скасовано частково та прийняти нову постанову. Позов ОСОБА_1 до Голови комісії з реорганізації Департаменту з питань внутрішньої політики Донецької облдержадміністрації, заступника директора Департаменту з питань цивільного захисту, мобілізаційної та оборонної роботи Донецької облдержадміністрації Гаркуші Олександра Івановича, Донецької обласної державної адміністрації, Департаменту з питань внутрішньої політики Донецької обласної державної адміністрації про визнання протиправними та скасування наказу та розпорядження, поновлення на роботі, стягнення підвищення посадового окладу, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ голови комісії з реорганізації Департаменту з питань внутрішньої політики Донецької обласної державної адміністрації - заступника директора Департаменту з питань цивільного захисту, мобілізаційної та оборонної роботи Донецької обласної державної адміністрації Гаркуши О.І. від 5 серпня 2016 року № 64к «Про звільнення ОСОБА_1» з Департаменту з питань внутрішньої політики Донецької облдержадміністрації за переведенням, поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника управління комунікацій з громадськістю Департаменту з питань внутрішньої політики Донецької облдержадміністрації, стягнуто з Департаменту з питань внутрішньої політики Донецької облдержадміністрації на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 5 серпня 2016 року по день розгляду справи в суді у розмірі 140034 грн. 15 коп., з відрахуванням обов'язкових платежів податків і зборів, стягнуто з Департаменту з питань внутрішньої політики Донецької облдержадміністрації на користь ОСОБА_1 заподіяну їй моральну шкоду в розмірі 5000 грн., в іншій частині постанову залишено без змін.

Наказом Департаменту з питань внутрішньої політики Донецької обласної державної адміністрації від 3 травня 2018 року № 1к «Про поновлення на посаді», відповідно до Закону України «Про державну службу», на виконання постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2018 року по справі № 805/2819/16-а за позовом ОСОБА_1 до Голови комісії з реорганізації Департаменту з питань внутрішньої політики Донецької облдержадміністрації, заступника директора Департаменту з питань цивільного захисту, мобілізаційної та оборонної роботи Донецької облдержадміністрації Гаркуші Олександра Івановича, Донецької обласної державної адміністрації, Департаменту з питань внутрішньої політики Донецької обласної державної адміністрації про визнання протиправними та скасування наказу та розпорядження, поновлення на роботі, стягнення підвищення посадового окладу, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, скасовано наказ від 5 серпня 2016 року № 64к «Про звільнення ОСОБА_1», поновлено ОСОБА_1 з 6 серпня 2016 року на посаді начальника управління комунікацій з громадськістю департаменту з питань внутрішньої політики Донецької обласної державної адміністрації.

Крім того, судом встановлено, що розпорядженням Голови обласної державної адміністрації від 28 січня 2016 року № 54 утворено Департамент інформаційної та внутрішньої політики Донецької обласної адміністрації, шляхом злиття департаменту з питань внутрішньої політики Донецької обласної державної адміністрації з чисельністю 35 штатних одиниць, управління інформаційної політики та з питань преси Донецької обласної державної адміністрації з чисельністю 19 штатних одиниць.

6 червня 2018 року першим відповідачем було надано позивачу попередження про наступне вивільнення державного службовця, яким було попереджено позивача про наступне вивільнення на підставі пункту 1 частини статті 87 Закону України «Про державну службу» та запропоновано наступні посади: головного спеціаліста відділу у справах релігій та національностей управління внутрішньої політики департаменту інформаційної та внутрішньої політики Донецької обласної державної адміністрації; головного спеціаліста відділу методологічного забезпечення управління з впровадження реформ та децентралізації департаменту інформаційної та внутрішньої політики Донецької обласної державної адміністрації. Також попереджено про те, що у разі відмови від переведення на одну із запропонованих посад, через 2 місяці від цього попередження позивача буде звільнено із займаної посади на підставі пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу». Із зазначеним попередженням позивач не була згодна, про що зазначила у самому попередженні при ознайомленні з ним.

Наказом Департаменту з питань внутрішньої політики Донецької обласної державної адміністрації «Про звільнення» від 7 серпня 2018 року № 3к, відповідно до наказу голови з реорганізації департаменту з питань внутрішньої політики Донецької облдержадміністрації від 28 травня 2018 року № 2 «Про скорочення штату», керуючись Законом України «Про державну службу» звільнено 7 серпня 2018 року ОСОБА_1 з посади начальника управління комунікацій з громадськістю департаменту з питань внутрішньої політики Донецької обласної державної адміністрації відповідно до пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу».

Згідно з частиною 1 статті 43 Закону України «Про державну службу», підставами для зміни істотних умов державної служби є: 1) ліквідація або реорганізація державного органу; 2) зменшення фонду оплати праці державного органу; 3) скорочення чисельності або штату працівників у зв'язку з оптимізацією системи державних органів чи структури окремого державного органу.

Частиною 3 статті 43 Закону України «Про державну службу» визначено, що зміною істотних умов державної служби вважається зміна: 1) належності посади державної служби до певної категорії посад; 2) основних посадових обов'язків; 3) умов (системи та розмірів) оплати праці або соціально-побутового забезпечення; 4) режиму служби, встановлення або скасування неповного робочого часу; 5) місця розташування державного органу (в разі його переміщення до іншого населеного пункту). Про зміну істотних умов служби керівник державної служби письмово повідомляє державного службовця не пізніш як за 60 календарних днів до зміни істотних умов державної служби, крім випадків підвищення заробітної плати. У разі незгоди державного службовця на продовження проходження державної служби у зв'язку із зміною істотних умов державної служби він подає керівнику державної служби заяву про звільнення на підставі пункту 6 частини першої статті 83 цього Закону або заяву про переведення на іншу запропоновану йому посаду не пізніш як за 60 календарних днів з дня ознайомлення з повідомленням про зміну істотних умов державної служби. Якщо протягом 60 календарних днів з дня ознайомлення державного службовця з повідомленням про зміну істотних умов служби від нього не надійшли заяви, зазначені в абзаці другому цієї частини, державний службовець вважається таким, що погодився на продовження проходження державної служби. У разі незгоди державного службовця із зміною істотних умов державної служби він має право оскаржити відповідне рішення в порядку, визначеному статтею 11 цього Закону.

Порядок переведення державних службовців регулюється статтею 41 ЗУ «Про державну службу».

Так, державний службовець з урахуванням його професійної підготовки та професійної компетентності може бути переведений без обов'язкового проведення конкурсу: 1) на іншу рівнозначну або нижчу вакантну посаду в тому самому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби; 2) на рівнозначну або нижчу вакантну посаду в іншому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби в державному органі, з якого переводиться державний службовець, та керівника державної служби в державному органі, до якого переводиться державний службовець. Державний службовець, призначений на посаду без конкурсу, не може бути переведений на вищу посаду державної служби без проведення конкурсу.

Відповідно до частини 2 статті 41 ЗУ «Про державну службу» переведення здійснюється лише за згодою державного службовця.

З системного аналізу зазначених статей Закону України «Про державну службу» вбачається, що нормативне регулювання переведення державного службовця, що передбачене статтею 41 Закону України «Про державну службу» застосовується також і при переведенні на іншу посаду у зв'язку зі зміною істотних умов державної служби.

Таким чином, враховуючи положення статей 41, 43 ЗУ «Про державну службу», у випадку зміни істотних умов державної служби державний службовець може бути переведений без конкурсу на іншу рівнозначну або нижчу вакантну посаду лише за його згодою, про що має бути подана відповідна заява.

У разі незгоди державного службовця на продовження проходження державної служби у зв'язку із зміною істотних умов державної служби він подає керівнику державної служби заяву про звільнення на підставі пункту 6 частини першої статті 83 цього Закону, яка визначає як підставу припинення державної служби незгоду державного службовця на проходження державної служби у зв'язку із зміною її істотних умов.

Крім того, стаття 87 Закону України «Про державну службу» визначено підстави для припинення державної служби за ініціативою суб'єкта призначення, серед яких пунктом 1 передбачено скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі.

Відповідно до частини 3 статті 87 Закону України «Про державну службу» процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини першої цієї статті визначається законодавством про працю. Звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті допускається лише у разі, якщо державного службовця не може бути переведено на іншу посаду відповідно до його кваліфікації або якщо він відмовляється від такого переведення.

Пунктом 6 частини 3 статті 83 та пунктом 1 частини 1 статті 87 визначають припинення державної служби за однакових підстав, а саме скорочення чисельності або штату державних службовців (що є підставою для зміни істотних умов відповідно до статті 43 Закону України «Про державну службу»). Зазначені норми регулюють одні і ті самі відносини, відрізняється лише суб'єкт, який є ініціатором звільнення. При цьому лише статтею 87 Закону України «Про державну службу» передбачено необхідність запропонувати іншу рівноцінну посаду державної служби, а в разі відсутності такої - іншу роботу (посаду державної служби) у цьому державному органі.

Як вже було встановлено судом вище, позивачу у попередженні про вивільнення державного службовця було запропоновано інші посади в даному департаменті, на які позивач відмовилася переводитись, а та посада, на яку позивач у позовних вимогах просить зобов'язати її перевести, не була вакантною на час прийняття оскаржуваного попередження. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що перший відповідач, при винесенні попередження про наступне вивільнення державного службовця від 6 червня 2018 року діяв з дотриманням вимог Закону України «Про державну службу» та Кодексу законів про працю України, а тому оскаржуване попередження скасуванню не підлягає.

Крім того, судом встановлено, що позивач 16 березня 2018 року до Департаменту інформаційної політики Донецької облдержадміністрації була надана заява про прийняття на посаду начальника управління внутрішньої політики за переведенням з департаменту з питань внутрішньої політики. 2 квітня 2018 року Департаментом інформаційної та внутрішньої політики Донецької облдержадміністрації була надана відповідь на заяву позивача, в якій зазначив, що законних підстав для розгляду заяви про прийняття на посаду начальника управління внутрішньої політики за переведенням з департаменту з питань внутрішньої політики облдержадміністрації департаменту інформаційної та внутрішньої політики Донецької обласної державної адміністрації на сьогодні немає.

Окрім цього, Департаментом з урахуванням вимог Закону та Порядку проведення конкурсу на зайняття посад державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 246 14 лютого 2018 року було оголошено конкурс на зайняття посади начальника управління внутрішньої політики. Документи для участі в конкурсі приймались до 28 лютого 2018 року від усіх осіб, які виявили бажання взяти участь у конкурсі. Наказом директора департаменту від 26 березня 2018 року № 25-ОС на посаду начальника управління внутрішньої політики Департаменту призначено особу, яка успішно пройшла конкурс на цю посаду. Рішення про призначення на посаду державної служби було прийнято відповідно до статті 31 Закону, а саме за закінченням строку оскарження результатів конкурсу. Необхідність проведення цього конкурсу обумовлена положенням статті 2 Закону, згідно якої вакантні посади державної служби, на які протягом одного року не оголошено конкурс, підлягають скороченню. Також повідомлялось, що відповідно до статті 21 Закону та Порядку проведення конкурсу на зайняття посад державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 246, позивач має право подати документи на зайняття вакантних посад державної служби державному органі у разі оголошення відповідного конкурсу.

Суд зазначає, та як підтверджується матеріалами справи, 13 лютого 2018 року Департаментом інформаційної та внутрішньої політики Донецької обласної державної адміністрації було прийнято наказ «Про оголошення конкурсу на зайняття вакантних посад державної служби», відповідно до статей 22, 23 Закону України «Про державну службу», керуючись постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 246 «Про затвердження Порядку проведення конкурсу на зайняття посад державної служби» (із змінами) було оголошено та проведено конкурс на зайняття вакантних посад державної служби категорії «Б» та «В», зокрема, начальника управління внутрішньої політики.

Відповідно до витягу з протоколу № 6 засідання конкурсної комісії з проведення конкурсу від 6 березня 2018 року переможцем конкурсу стала ОСОБА_7 Як зазначив другий відповідач у листі від 2 квітня 2018 року, результати конкурсу не оскаржувались та наказом від 26 березня 2018 року № 25-ос зазначену особу було призначено з 26 березня 2018 року на посаду начальника управління внутрішньої політики департаменту інформаційної та внутрішньої політики Донецької обласної державної адміністрації, за переведенням з посади заступника начальника управління - начальника відділу комунікацій з громадськістю та політичними партіями управління внутрішньої політики департаменту інформаційної та внутрішньої політики Донецької обласної державної адміністрації як таку, що успішно пройшла конкурс на цю посаду, з посадовим окладом згідно із штатним розписом.

Суд не приймає посилання позивача щодо обов'язку другого відповідача поновити її на роботі на виконання постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2018 року (справа №805/2819/16-а) на рівнозначній посаді начальника управління внутрішньої політики Департаменту інформаційної та внутрішньої політики Донецької облдержадміністрації, так як Департамент з питань внутрішньої політики Донецької облдержадміністрації був реорганізований шляхом злиття, оскільки про факт виконання зазначеної постанови суду свідчить наказ другого відповідача від 3 травня 2018 року № 1к «Про поновлення на посаді». Суд зазначає, що позивач помилково вважає, що поновлення її на посаді на виконання рішення суду означає автоматичне її призначення шляхом переведення на посаду у новоствореному управлінні, оскільки чинним законодавством передбачено окрему процедуру зайняття означеної посади. Отже, на час звернення позивача до другого відповідача із заявою від 16 березня 2018 року про прийняття на зазначену посаду вже було оголошено та проведено конкурс на зайняття посади начальника управління внутрішньої політики департаменту інформаційної та внутрішньої політики Донецької обласної державної адміністрації, а також визначений переможець, що виключає у другого відповідача об'єктивну можливість запропонувати позивачу рівнозначну вакантну посаду. Також суд зазначає, що задоволення позовних вимог позивача спричинить виникнення негативних наслідків для переможця конкурсу на посаду начальника управління внутрішньої політики департаменту інформаційної та внутрішньої політики Донецької обласної державної адміністрації, будуть порушені його конституційні права в сфері трудових правовідносин. Крім того, питання про порядок оголошення/проведення конкурсу не є предметом розгляду даної справи.

Судом також не приймаються до уваги документи надані позивачем, а саме листування позивача з управліннями в період розгляду адміністративної справи № 805/2819/16-а у Донецькому апеляційному адміністративному суді, оскілки вони жодним чинному не стосуються правовідносин, які розглядаються у даній адміністративній справі.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до положень статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з нормами частини другої зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Нормами статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначена стаття визначає, як розподіляються обов'язки щодо доказування і подання доказів між особами, які беруть участь у справі, та передбачає активну роль суду у процесі доказування та спрямована на забезпечення повного з'ясування обставин у справі на основі поєднання принципів змагальності та офіційності.

Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов'язок відсутній, якщо відповідач визнає позов.

Однак, презумпція винуватості не є абсолютною. Презумпція винуватості суб'єкта владних повноважень-відповідача означає припущення, що повідомлені позивачем обставини у справі про рішення, дії, бездіяльність відповідача і про порушення права, свободи чи інтересу відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує на основі доказів. Отож застосування принципу презумпції винуватості суб'єкта владних повноважень не обумовлює його автоматично програшного становища у справі та не звільняє суд від обов'язку ухвалити справедливе і правосудне судове рішення.

За таких обставин, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності, з урахуванням наданих судом висновків, суд не вбачає протиправності в діях відповідача, отже, вимоги позивача є необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до положень частини п'ятої статті 139 КАС України питання про розподіл судових витрат не розглядається. Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1) до 1) Голови комісії з реорганізації департаменту з питань внутрішньої політики Донецької облдержадміністрації, заступник директора департаменту інформаційної та внутрішньої політики Донецької облдержадміністрації Чукової Наталії Вікторівни (84313, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Б. Хмельницького, 11), 2) Департаменту інформаційної та внутрішньої політики Донецької облдержадміністрації (, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Олекси Тихого, 6) про визнання протиправним та скасування попередження від 6 червня 2018 року «Про наступне вивільнення державного службовця ОСОБА_1», зобов'язання звільнити з посади начальника управління комунікацій з громадськістю департаменту з питань внутрішньої політики Донецької облдержадміністрації у зв'язку з переведенням на посаду начальника управління внутрішньої політики департаменту інформаційної та внутрішньої політики Донецької облдержадміністрації, зобов'язання прийняти на посаду начальника управління внутрішньої політики департаменту інформаційної та внутрішньої політики Донецької облдержадміністрації, відмовити повністю.

Вступна та резолютивна частини рішення ухвалені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 6 листопада 2018 року. Повне судове рішення складено 16 листопада 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Смагар С.В.