Справа № 820/4956/18
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2018-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2018 р. № 820/4956/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рубан В.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( вул. О. Кошевого, буд. 73,с. Валуйське,Станично-Луганський район, Луганська область,93650) до Зміївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (вул. Гагаріна, буд. 15,м. Зміїв,Харківська область,63404) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Зміївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області , в якому просить суд:

- визнати протиправною та дискримінаційною бездіяльність Зміївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо припинення виплати пенсії за віком з січня 2018 року ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1;

- зобов`язати Зміївське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області виплатити заборгованість пенсії за віком з січня 2018 року по день прийняття рішення про поновлення виплат ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1;

- допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення пенсії за один місяць;

- зобов`язати Зміївське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судовог орішення згідно ст. 382 КАСУ.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 є пенсіонером та отримує пенсію за віком. Позивач є внутрішньо переміщною особою, перебуває на обліку Зміївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області. Проте, відповідач з січня 2018 року припинив виплату пенсії з підстав, не передбачених ст.49 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Позивач вважає такі дії незаконними, оскільки вони порушують його право на пенсійне забезпечення.

На виконання ухвали представником відповідача через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, в якому він адміністративний позов не визнав, зазначив, що виплата пенсії позивачу припинена з 01.01.18р. автоматично, за співставленням баз даних внутрішньо переміщених осіб з Управлінням соціального захисту населення Балаклійської районної державної адміністрації , як особі, що фактично не проживає на території Балакдійського району Харківської області. Припиняючи виплату пенсії ОСОБА_1, відповідач діяв на виконання вимог Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", "Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування", який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365, тобто у межах та у спосіб, передбачений діючим законодавством.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач є пенсіонером, який здобув право на отримання пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

У зв'язку з проведенням бойових дій та антитерористичної операції у Луганській області, був вимушений покинути своє постійне місце проживання та переїхати до м. Балаклія Харківської області, де став на облік, як внутрішньо переміщена особа, про що видано довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 15.03.2018 року № НОМЕР_2.

Як встановлено судом, позивач перебуває на пенсійному обліку в Зміївському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Харківської області та отримує пенсію за віком відповідно до умов Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Після переведення пенсійної справи до Харківської області отримував пенсію, а починаючи з січня 2018 року виплата пенсійних виплат припинена.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо припинення виплати пенсії з з січня 2018 року, позивач звернувся до суду для захисту своїх порушених прав та інтересів.

Дана справа відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи № 805/402/18 (Пз/9901/20/18).

Статті 19, 22,46 Конституції України передбачають, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (надалі по тексту - Закон № 1058-IV).

Відповідно до положень ч.3 ст.4 Закону № 1058-IV визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону № 1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Питання виплати пенсій врегульовані положеннями ст.47 Закону №1058-IV, якою визначено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 49 Закону № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом. Вищезазначений перелік підстав для припинення виплати пенсії розширеному тлумаченню не підлягає.

Суд зазначає, що виплату пенсії позивачу було припинено у зв`язку з співставленням баз даних внутрішньо переміщених осіб з Управлінням соціального захисту населення Балаклійської районної державної адміністрації, як особі, що фактично не проживає на території Балаклійського району Харківської області.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. (ст. 46 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що припинення виплати пенсії позивачу з січня 2018 року здійснено не у спосіб, передбачений Законом № 1058-IV, а з точки зору положень ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод мало місце втручання у право власності, і таке втручання не було законним, а тому, позовні вимоги про визнання бездіяльності Зміївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо припинення нарахування та виплати пенсії позивачу та зобов'язання Зміївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області поновити нарахування та виплату пенсії, сплатити заборгованість, яка виникла з часу припинення нарахування та виплати пенсії - з 01.01.2018 підлягають задоволенню.

Аналогічну правову позицію було висловлено Верховним Судом у рішенні за результатами розгляду зразкової справи №805/402/18 від 03.05.2018 р. (провадження № Пз/9901/20/18).

Щодо вимог позивача звернути постанову суду в частині присудження виплати пенсії в межах суми стягнення за один місяць до негайного виконання, суд зазначає.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 371 КАС України передбачено негайне виконання рішення суду щодо присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Оскільки, присуджені позивачу виплати є періодичними та здійснюються з Державного бюджету України, рішення підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення пенсії за один місяць.

Стосовно вимоги про встановлення судового контролю, суд зазначає, що відповідно до ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу вказаної норми вбачається, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суб'єктом владних повноважень - відповідачем у справі, є правом, а не обов'язком суду. Отже, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах є саме диспозитивним правом суду, яке може використовуватись в залежності від наявності об'єктивних обставин, що підтверджені належними та допустимими доказами. Це виключно як певна (можливо, виняткова) міра впливу на той чи інший орган влади. Застосування наведеної норми - це прерогатива суду.

В своєму ж позові про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення позивач не навів аргументованих доводів, та не надав доказів того, що прийнята постанова суду буде відповідачем тривалий час не виконуватись. Тому вказана вимога позивача не підлягає задоволенню.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з підстав викладених вище.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Зміївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Зміївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо припинення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 з 01.01.18 року.

Зобов`язати Зміївське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області поновлення нарахування та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 01.01.18 року, сплатити заборгованість, яка виникла з часу припинення нарахування та виплати пенсії.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рубан В.В.