Справа № 813/947/18
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2018-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/796/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В. М.,

суддів Рибачука А. І., Старунського Д. М.,

з участю секретаря судового засідання Болюк Н. В.,

представника позивача Білої О. В.,

представника відповідача Холявки І. Я.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 травня 2018 року (рішення ухвалено у м. Львові судом у складі головуючого судді Костецького Н. В., повний текст рішення виготовлений 24 травня 2018 року) у справі № 813/947/18 за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Дорожній вектор» до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року ТОВ «Дорожній вектор» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Позивач просив визнати протиправним й скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області № від 06 лютого 2018 року, яким ТОВ «Дорожній вектор» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств на 285271, 25 грн, в тому числі основний платіж в розмірі 242902, 00 грн та штрафні санкції в розмірі 42369, 25 грн;

визнати протиправним й скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області № від 06 лютого 2018 року, яким ТОВ «Дорожній вектор» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 281136, 25 грн, в тому числі основний платіж в розмірі 224909 грн та штрафні санкції в розмірі 56227, 25 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 травня 2018 року позов задоволено.

Визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 06.02.2018 № .

Визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 06.02.2018 № .

Судовий збір у розмірі 8496, 13 грн присуджено на користь ТОВ «Дорожній вектор» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Львівській області.

Рішення суду першої інстанції оскаржило Головне управління ДФС у Львівській області, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з'ясування усіх обставин, що призвело до неправильного вирішення справи. Суд не взяв до уваги докази податкового органу, які у своїй сукупності вказують на нереальність вчинення позивачем господарських операцій з контрагентами ТОВ «Електропром Пласт» та ТОВ «Фенікс Торг», що призвело до безпідставного заниження позивачем податку на прибуток та податку на додану вартість. Зокрема, судом не враховано, що позивачем не надано до перевірки контролюючому органу документи, що підтверджують транспортування товару, свідоцтва, якісні посвідчення, сертифікати відповідності, інші документи, які підтверджують виробника та походження товару, та які могли б свідчити про реальність виконання операцій з контрагентами ТОВ «Електропром Пласт» та ТОВ «Фенікс Торг».

Апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції від 17 травня 2018 року та прийняти нове про відмову позивачу в задоволенні позову.

Вислухавши суддю-доповідача, представника апелянта, який апеляційну скаргу підтримав, представника позивача, яка просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Дорожній вектор», суд першої інстанції прийшов до висновку про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, в зв'язку з чим вважав, що такі підлягають скасуванню.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції та, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, враховує таке.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 15.01.2018 по 19.01.2018 Головним управлінням ДФС у Львівській області було проведено документальну виїзну позапланову перевірку ТОВ «Дорожній вектор» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства, повноти нарахування та своєчасності сплати податків при взаємовідносинах з ТОВ «Електропром Пласт», ТОВ «Фенікс Торг» за період 01.01.2015 по 30.06.2017, про що складено акт перевірки № 154/13-01-14-12/31951879 від 26.01.2018.

Згідно з актом перевірки від 26.01.2018, податковим органом встановлено порушення позивачем:

п. 44. ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134 ст. 134 Податкового кодексу України, в результаті чого ТОВ «Дорожній вектор» занижено податок на прибуток на загальну суму 242 902 грн, у тому числі за 2015 рік на суму 75 425 грн, за 2016 рік на суму 169 477 грн;

п. 198. 1, п. 198. 2, п. 198. 3 ст. 198, п. 200.1 п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого ТОВ «Дорожній вектор» занижено податок на додану вартість на загальну суму 224 909 грн, в тому числі: по взаєморозрахунках з ТОВ «Фенікс Торг» за грудень 2015 року на суму 67 986 грн, по взаєморозрахунках з ТОВ «Електропром Пласт» за серпень 2016 року на суму 58 535 грн, за вересень 2016 року на суму 98 388 грн.

Зазначені порушення ґрунтуються на висновках податкового органу про непідтвердження ТОВ «Дорожній вектор» факту здійснення господарських операцій з контрагентами ТОВ «Електропром Пласт», ТОВ «Фенікс Торг».

На підставі акта перевірки № 154/13-01-14-12/31951879 від 26.01.2018 Головним управлінням ДФС у Львівській області прийнято податкові повідомлення-рішення:

№ від 06.02.2018, яким ТОВ «Дорожній вектор» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств на 285271, 25 грн, в тому числі основний платіж в розмірі 242902, 00 грн та штрафні санкції в розмірі 42369, 25 грн;

№ від 06.02.2018, яким ТОВ «Дорожній вектор» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 281136, 25 грн, в тому числі основний платіж в розмірі 224909 грн та штрафні санкції в розмірі 56227, 25 грн.

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі ПК України) господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п. 14.1.181 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Відповідно до ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду (п. 200.1). При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (п. 200.2). При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п. 200.3).

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з п. 200.2 ст. 200 ПК України при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Як видно з матеріалів справи, податковий орган ставить під сумнів реальність здійснення господарських операцій позивача з ТОВ «Електропром Пласт», ТОВ «Фенікс Торг».

В ході судового розгляду встановлено, що 10.12.2015 між ТОВ «Фенікс Торг» (виконавець) та ТОВ «Дорожній вектор» (замовник) укладено договір № 10-1/12/2015.

Відповідно до п. 1.1 договору замовник доручає, а виконавець бере на себе виконання робіт:

встановлення гумових сепараторів руху на території Франківського району м. Львова в кількості 120 штук;

встановлення металевих стійок для дорожніх знаків на території Шевченківського району м. Львова в кількості 59 штук;

встановлення металевих стійок для дорожніх знаків на автодорогах державного значення М-06/Р-21, Т-0718 в кількості 80 штук.

На виконання умов договору ТОВ «Фенікс Торг» було виконано роботи, що підтверджується актами здачі-приймання робіт (надання послуг) до договору № В-000000021, № В-00000022, № В-000000023.

За результатами виконаних робіт ТОВ «Фенікс Торг» було виписано видаткові накладні № В-00000005 та № В-00000006 від 16.12.2015.

У подальшому ТОВ «Фенікс Торг» уклало з «Укр Гранд Сервіс» договір уступки вимоги № 22-1/12/2015 від 22.12.2015.

Повідомленням про уступку вимоги ТОВ «Фенікс Торг» повідомило ТОВ «Дорожній вектор», що в зв'язку з укладенням договору уступки вимоги № 22-1/12/2015 від 22.12.2015 право вимоги боргу, який виник станом на 22 грудня 2015 року внаслідок проведення розрахунків по договорах від 12.12.2015 № 12-1/12/2015 та від 10.12.2015 10-1/12/2015 в розмірі 407916,00 грн набуває ТОВ «Укр Гранд Сервіс».

ТОВ «Дорожній вектор» оплатив виконані роботи, що підтверджується платіжними дорученнями від 23.12.2015 № 1260, від 23.12.2015 № 231, від 23.12.2015 № 1261, від 23.112.2015 № 1262.

Крім того, 05.07.2016 між ТОВ «Електропром Пласт» (продавець) та ТОВ «Дорожній вектор» (покупець) укладено договір № 05-1/05/2016.

Відповідно до п. 1.1 договору продавець зобов'язується провести роботу по виготовленню та доставці продукції, а покупець прийняти продукцію і сплатити її на умовах даного договору. Найменування продукції: продукція по безпеці дорожнього руху (п. 1.2).

На виконання умов договору ТОВ «Електропром Пласт» здійснило поставку товару на підставі видаткових накладних від 30.08.2016 № В-00000006, від 08.09.2016 № В-00000015, від 30.09.2016 № В-00000039, від 30.09.2016 № В-00000040.

ТОВ «Дорожній вектор» здійснив оплату придбаного товару, що підтверджується платіжними дорученнями від 21.09.2016 № 498, від 10.10.2016 № 520, від 10.10.2016 № 521, від 09.09.2016 № 484, від 22.09.2016 № 499, від 21.09.2016 № 1506.

У подальшому ТОВ «Дорожній вектор» укладено договір субпідряду від 17.05.2016 № 2 з ДП «Закарпатський облавтодор». Предмет договору: експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування державного значення у Закарпатській області (заміна та встановлення відсутніх окремих дорожніх знаків).

На виконання умов договору ДП «Закарпатський облавтодор» було виконано роботи, що підтверджується довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми КБ-3 за травень 2016 року та актом приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за травень 2016 року.

Крім того, ТОВ «Дорожній вектор» було укладено договір субпідряду від 14.11.2016 № 1411/2016-1С з ТОВ «Автомагістраль-Південь». Предмет договору: послуги з поточного середнього ремонту автомобільної дороги державного значення Н-17 Львів-Радехів-Луцьк на ділянці км 69+600 - км 75+000, а саме: встановлення бар'єрного та тротуарного огородження, установка сигнальних стовпчиків, дорожніх знаків.

На виконання умов договору ТОВ «Автомагістраль-Південь» виконано роботи, що підтверджується довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми КБ-3 за грудень 2016 року та актом приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за грудень 2016 року.

Відповідно до п. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV від 16.07.1999, бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно з п. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Поняття господарської операції визначено в ст. 1 вищевказаного Закону, це - дія або подія, яка викликає зміни у структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства, а первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 9 цього ж Закону (в редакції, чинній на час здійснення позивачем господарських операцій), підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

У справі встановлено, що ТОВ «Дорожній вектор» на підтвердження реальності господарських операцій з контрагентами надано суду договори, договори субпідряду, видаткові накладні, податкові накладні, платіжні доручення, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, акти приймання виконаних будівельних робіт.

Первинні документи, які надані позивачем, оформлені відповідно до вимог, встановлених статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», доказів протилежного відповідачем не подано та судом не встановлено.

Апеляційний суд вважає, що документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо. При цьому сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про нереальність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

З огляду на вказане, відсутність у позивача товарно-транспортних накладних не може бути достатньою підставою для висновку про нереальність господарських операцій з ТОВ «Електропром Пласт», ТОВ «Фенікс Торг», оскільки такими накладними може підтверджуватися лише факт надання послуг з транспортування товару, а не факт придбання такого товару та його використання у власній господарській діяльності.

Щодо сертифікатів якості та інших документів, що підтверджують належну якість товару, які не були надані позивачем до перевірки, то такі документи не фіксують факту здійснення господарських операцій, а лише підтверджують, що товар відповідає встановленим вимогам.

Посилання скаржника на наявність кримінального провадження № 0000055 від 30.06.2016, протоколи допиту свідків у вказаному кримінальному провадженні апеляційний суд до уваги взяти не може, оскільки сам факт порушення кримінального провадження без наявності обвинувального вироку суду відносно контрагентів позивача не є підставою для визнання господарських операцій позивача з даними контрагентами безтоварними та такими, що реально не відбулись.

За таких обставин, податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області №, № від 06 лютого 2018 року є протиправними, тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про їх скасування.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з врахуванням усіх обставин, що мають значення для вирішення справи, тому підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Доводи скаржника висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 травня 2018 року у справі № 813/947/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. М. Багрій
судді А. І. Рибачук
Д. М. Старунський
Повний текст постанови виготовлений 16.11.2018.