Справа № 804/4201/18
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2018-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 листопада 2018 року Справа № 804/4201/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіТулянцевої І.В.
при секретарі судового засіданняЛитвин Ю.Ю.
представника позивача представника відповідача Яковлєва С.І. Бабій О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес Трейд Агро» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 червня 2018 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 02 липня 2018 року о 14 год. 00 хв.
02 липня 2018 року на підставі клопотання представника позивача відкладено розгляд справи на 01.08.2018 року о 14 год. 00 хв.
Відповідач - Головне управління ДФС у Дніпропетровській області 17 липня 2018 року подав до суду відзив на адміністративний позов, який залучений до матеріалів справи та в якому відповідач пояснив, що контролюючим органом було правомірно проведено камеральну перевірку з питань своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України. Крім того, дії по складенню акта, а також висновки, викладені в ньому, та сам акт не є рішенням суб'єкта владних повноважень, та не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для позивача. Зауважив, що наявність технічно допущеного недоліку при складанні акту камеральної перевірки у вигляді допущення технічної помилки у таблиці акту та технічні помилки, які містить податкове повідомлення-рішення, не може свідчити про неправомірність оскаржуваних рішень. При цьому, на думку відповідача, жодних доказів, які б спростовували факт встановленого порушення, позивачем не надано, у зв'язку із чим, спірні податкові повідомлення-рішення винесено на підставі та у межах повноважень і спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У зв'язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному, розгляд справи було відкладено на 29.08.2018 року о 15 год. 00 хв.
У судовому засіданні 29.08.2018 року оголошено перерву до 07.09.2018 року до 13 год. 00 хв.
07 вересня 2018 року у судовому засіданні представником позивача подано письмові пояснення, які залучені до матеріалів справи, та в яких вказано, що підприємство є платником ПДВ з липня 2017 року, але фактично розпочало роботу з вересня 2017 року, за період липень-грудень 2017 року позивачем сплачено суму 215 262,00 грн. зобов'язань по податку на додану вартість та суму 74 441,00 грн. зобов'язань по податку на прибуток. В податковому кредиті, на який розраховувало ТОВ «Прогрес Трейд Агро», і який необхідний для реєстрації податкових накладних покупцям, виник дефіцит на суму 381 000,00 грн. в результаті зупинки 14.11.2017 року реєстрації податкових накладних від ТОВ «Агріхаб-Южний» за жовтень 2017 року на загальну суму 2 286 000,00 грн., в т.ч. ПДВ - 381 000,00 грн. (дані податкові накладні були зареєстровані за рішенням комісії ДФС 24.11.2017 року). Також ДФС України зупинило реєстрацію податкових накладних ТОВ «Прогрес Трейд Агро» в жовтні 2017 року на загальну суму 3 018 329,94 грн., в т.ч. ПДВ - 503 054,99 грн. 20 листопада 2017 року позивач не подав у строк податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2017 року, оскільки товариству необхідно було дочекатись реєстрації зупинених податкових накладних від ТОВ «Агріхаб-Южний», щоб скористатись реєстраційним лімітом, поки сума 503 054,99 грн. не пішла в перевищення. За неподання декларації в строк позивачем сплачено штраф 170,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №342 від 01.12.2017 року.
В судових засіданнях 07.09.2018 року, 17.10.2018 року та 31.10.2018 року оголошувались перерви у зв'язку із необхідністю надання додаткових доказів по справі.
У судовому засіданні 02.11.2018 року представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі із викладених у позові підстав.
Представник відповідача підтримав доводи, викладені у відзиві та просив відмовити у задоволенні позову.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаних висновків відповідача і винесених на підставі висновку спірних актів індивідуальної дії на відповідність вимогам частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд зауважує на наступному.
Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
В абзаці першому підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України визначено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.
Законом України від 21.12.2016 року № 1797-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні», який набрав чинності з 01.01.2017 року, підпункт 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України доповнений абзацом другим, відповідно до якого предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.
Таким чином, законодавством розширено предмет камеральної перевірки шляхом включення до нього, зокрема, питань своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання.
Відповідно до пункту 76.1 статті 76 Податкового кодексу України, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.
Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.
Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.
В силу приписів пункту 76.3 статті 76 Податкового кодексу України, камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.
Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.
Питання своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання відноситься саме до інших питань, а відтак 30-денний строк, визначений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 Податкового кодексу України, не розповсюджується на камеральну перевірку цього питання, а тому, камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, тобто 1095 днів.
Вказана позиція узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 31.07.2018 року у справі № 804/4056/17, від 05.06.2018 року у справі №803/1315/17, від 04.09.2018 року у справі № 808/2195/17.
Згідно з підпунктом 36.1 статті 36 Податкового кодексу України, податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (підпункт 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).
Відповідно до пункту 57.1 ст.атті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Пунктом 203.2 статті 203 Податкового кодексу України передбачено, що сума податкового зобов'язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.
В силу абзацу першого пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Згідно з результатами камеральної перевірки, наведеними у таблиці акту перевірки
Як пояснив представник відповідача, Товариством з обмеженою відповідальністю «Прогрес Трейд Агро» 01 грудня 2017 року сплачено суму 170,00 грн., проте кошти були зараховані в рахунок погашення податкового боргу, який існував раніше, в порядку пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України, проте жодних доказів на підтвердження вказаної обставини відповідачем до суду не надано.
Судом встановлено, що позивачем не було подано в строк податкову декларацію з ПДВ за жовтень 2017 року, оскільки, як пояснив представник позивача, підприємство очікувало реєстрацію зупинених податкових накладних від ТОВ «Агріхаб-Южний» за жовтень 2017 року на загальну суму 3 018 329,94 грн., в т.ч. ПДВ - 503 054,99 грн., щоб скористатись реєстраційним лімітом, поки сума 503 054,99 грн. не перешла в перевищення.
За неподання декларації в строк позивачем сплачено штраф у сумі 170,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №342 від 01.12.2017 року.
Як вбачається з податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2017 року, позивачем задекларовано у рядку 18 позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 9 - рядок 17 декларації) (позитивне значення), яке сплачується до державного бюджету, у сумі 374 232 грн.
Згідно з письмовими поясненнями щодо відсутності заборгованості з ПДВ, позивач зазначає, що для збільшення реєстраційного ліміту для подальшої реєстрації податкових накладних позивачем 30.11.2018 року було поповнено електронний рахунок ПДВ на 78 400,00 грн., 26.12.2017 року на суму 15 897,00 грн. та 27.12.2017 року на суму 9930,00 грн. Вказані суми були зняті з рахунку в рахунок погашення боргу.
В податковій декларації з податку на додану вартість за листопад 2017 року позивачем у рядку 20.1 «зараховується у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість» вказано суму 295 827, проте вказана сума знялась з реєстраційного ліміту, у зв'язку із чим позивачем подано нову звітну податкову декларацію за листопад 2017 року, в якій від'ємне значення з податку на додану вартість відображено в строчці 21.
Крім того, у січні 2018 року позивачем було подано уточнюючі розрахунки до декларацій з податку на додану вартість за жовтень, листопад та грудень 2017 року. Зокрема, в уточнюючому розрахунку за жовтень 2017 року до податкового кредиту підприємство включило податкові накладні від ТОВ «Агріхаб Южний», які були заблоковані ДФС 14.11.2017 року та розблоковані 24.11.2017 року, а з декларації з податку на додану вартість за листопад 2017 року податкові накладні вилучено також через уточнюючий розрахунок.
За наведених обставин суд дійшов висновку, що сума боргу відсутня, а тому відповідачем безпідставно нараховано штрафні санкції за період з 01.12.2017 року по 30.01.2018 року за несплату податку на додану вартість, оскільки фактично заборгованість зі сплати податку на додану вартість відсутня.
Крім того, в абзаці п'ятому пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України закріплено, що податкове повідомлення-рішення містить підставу для такого нарахування (зменшення) податкового зобов'язання та/або зменшення суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, або заниження чи завищення суми податкових зобов'язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість; посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов'язань платника податків; суму грошового зобов'язання, що повинен сплатити платник податку; суму зменшеного бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення результатів господарської діяльності або від'ємного значення суми податку на додану вартість; граничні строки сплати грошового зобов'язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності; попередження про необхідність складення та реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної/розрахунку коригування до неї або про необхідність виправлення помилок, допущених під час зазначення реквізитів податкової накладної, у випадках, передбачених цим Кодексом; попередження про наслідки несплати грошового зобов'язання або внесення виправлень до показників податкової звітності в установлений строк; граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення.
До податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов'язання (за наявності) та штрафних (фінансових) санкцій.
Форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення і розрахунку грошового зобов'язання визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Згідно з пунктом 58.2 статті 58 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу (пункт 58.3 статті 58 Податкового кодексу України).
У відповідності до пункту 42.1 статті 42 Податкового кодексу України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.
Порядок надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків встановлений Наказом Міністерства фінансів України № 1204 від 28.12.2015 року (далі - Порядок № 1204).
Пункт 2 розділу II Порядку №1204 визначає форму податкового повідомлення-рішення, за яке відповідний структурний підрозділ контролюючого органу його складає. Зокрема, встановлено форму «Ш» у разі застосування штрафних санкцій за порушення строків сплати грошових зобов'язань.
Згідно з пунктом 3 розділу ІІ Порядку №1204, податкове повідомлення-рішення складається за кожним окремим податком, збором разом із штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) або штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), передбаченими Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією (штрафом) та пенею за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у тому числі за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно до пункту 8 розділу ІІ Порядку №1204, при складанні податкового повідомлення-рішення йому присвоюється номер, який вноситься до реєстру, передбаченого пунктом 1 розділу IV цього Порядку, та складається з: порядкового номера у межах підрозділу, який склав податкове повідомлення-рішення, - перші 7 цифр номера; номера підрозділу, який склав податкове повідомлення-рішення, - наступні 4 цифри номера; номера контролюючого органу - наступні 4 цифри номера (додатково для податкового повідомлення-рішення за формою "Ф").
У пункті 1 розділу III Порядку №1204 закріплено, що структурний підрозділ контролюючого органу, який склав податкове повідомлення-рішення відповідно до Кодексу, роздруковує його у двох примірниках (податкове повідомлення-рішення за формою «Ф» - в одному примірнику) та після погодження з підрозділами правової роботи передає на підпис керівнику (виконуючому його обов'язки, його заступнику або уповноваженій особі) контролюючого органу.
При складанні у передбачених Кодексом випадках податкових повідомлень-рішень в електронній формі необхідно дотримуватись вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронний цифровий підпис».
Після підписання податкове повідомлення-рішення (крім податкового повідомлення-рішення за формою «Ф») не пізніше наступного робочого дня надсилається (вручається) платнику податків. Податкове повідомлення-рішення за формою «Ф» надсилається (вручається) платнику податків у терміни, встановлені Кодексом для податків на майно фізичних осіб.
Всупереч вищенаведеним нормам, контролюючим органом присвоєно однакові номери двом різним податковим повідомленням-рішенням; на податковому повідомленні-рішенні про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 54 000,00 грн. відсутній підпис керівника контролюючого органу, який склав податкове повідомлення-рішення, а на податковому повідомленні-рішенні про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 2582,70 грн. - відсутній підпис головного державного інспектора під розрахунком штрафної санкції.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З урахуванням наведеного, суд зазначає, що відповідачем не доведено правомірність винесення оскаржуваних податкових повідомлень - рішень, у зв'язку із чим, позовні вимоги у цій частині позову підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат слід здійснити у відповідності до положень частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.
На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 73-78, 90, 139, 243, 246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, -
В іншій частині позову - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 12 листопада 2018 року.

Суддя І.В. Тулянцева