Справа № 487/5574/17
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2018-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 листопада 2018 р.м.ОдесаСправа № 487/5574/17

Категорія: 10.2 Головуючий в 1 інстанції: Кузьменко В.В.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

при секретарі - Філімович І.М.

за участю представника апелянта - Гальчинського К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА
НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

24 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому просив суд:

- визнати протиправними бездіяльність (дії) відповідача щодо неперерахунку пенсії позивачу з 09.09.2016 року та невключення до грошового забезпечення при обчисленні та виплаті пенсії грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації, одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірах, зазначених у довідці ВЧ НОМЕР_1 від 17.08.2017 року №584;

- зобов`язати відповідача перерахувати пенсію з урахуванням зазначених вище сум, починаючи з 09.09.2016 року;

- зобов`язати відповідача подати протягом 15 днів з дня набрання постановою законної сили надати звіт про виконання судового рішення.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначав, що він є підполковником запасу та згідно наказу начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України від 12.01.2012 року №19 звільнений з військової служби у запас за пунктом «б» частини 6 (за станом здоров`я) з правом носіння військової форми одягу відповідно до ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ. З 15.05.2012 року виключено із списків особового складу частини і направлено для зарахування на військовий облік до Центрально-Миколаївського ОРВК м. Миколаєва. З 16.05.2012 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Пенсія йому обчисляється з грошового забезпечення без урахування грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової допомоги при звільненні. Не погоджуючись із призначеним пенсійним забезпеченням 04.09.2017 року, він звернувся із відповідною заявою до відповідача з клопотанням про перерахунок невірно обчисленого розміру пенсії при її призначенні з грошового забезпечення з урахуванням грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації, одноразової грошової допомоги при звільненні, які він отримував під час військової служби та з яких утримано єдиний соціальний внесок. 19.09.2017 року від відповідача надійшла відповідь, в якій було зазначено, що розмір пенсії встановлений відповідно до норм чинного законодавства та провести перерахунок немає законних підстав.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, надавши відзив, в якому зазначав, що позивач перебуває на обліку в головному управлінні, відповідно до Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» йому призначено пенсію. Розмір пенсії позивача обчислено з видів грошового забезпечення згідно з розрахунковою книжкою серії НОМЕР_2 довідкою військової частини НОМЕР_1 від 18.05.2012 року №302 про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії. Перелік щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, визначений ст. 43 Закону № 2262 та п.7 Постанови № 393 є вичерпним, що підтверджується рішенням Конституційного суду України від 13.05.2015 року №4-рп/2015. Виходячи з відомостей, зазначених у довідці військової частини НОМЕР_1 від 17.08.2017 року № 584, позивач хоче проведення перерахунку пенсії з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та одноразової грошової допомоги при звільненні. Проте, такі доплати до грошового забезпечення не входять до вищезазначеного переліку видів грошового забезпечення, які враховуються для перерахунку пенсій. При призначені (перерахунку) пенсії використовуються лише щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, а отже грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та одноразова грошова допомога при звільненні не враховуються до складу грошового забезпечення як при призначенні пенсії так і при її перерахунку. Пенсія позивача не підлягає перерахунку з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та одноразової грошової допомоги при звільненні.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 березня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо неперерахунку пенсії ОСОБА_1 з 09.09.2016 року та невключення до грошового забезпечення при обчисленні та виплаті пенсії грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації, одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірах, зазначених у довідці ВЧ НОМЕР_1 від 17.08.2017 року №584. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області провести перерахунок призначеної ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) пенсії з 09.09.2016 року з врахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації, одноразової грошової допомоги при звільненні, в розмірах, зазначених у довідці військової частини НОМЕР_1 від 17.08.2017 року №584. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області в місячний строк з дня набрання законної сили даним рішенням суду подати суду звіт про його виконання. Стягнуто з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області в дохід держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

На вказане рішення Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області подало апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати оскаржуване судове рішення, винести нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Апелянт в своїй апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення були порушені норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА :

З 16 травня 2012 року ОСОБА_1 призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону № 2262-ХІІ. При обчисленні пенсії ГУ ПФУ врахувало грошове забезпечення - посадовий оклад, оклад за військовим званням (підполковник), надбавку за вислугу років 40 %, середньомісячний розмір додаткових видів грошового забезпечення, визначений за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням із служби (з 01.05.2010 р. по 30.04.2012 р.). Таким чином, для обчислення пенсії за основу розрахунку бралася сума грошового забезпечення у розмірі 3 858,29 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції суд виходив з того, що грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація та одноразова грошова допомога при звільненні, з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.

Колегія суддів апеляційного суду частково погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Крім цього, в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про відмову від позовних вимог в частині визнання протиправними бездіяльність (дії) Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо не перерахунку йому пенсії з 09.09.2016 року та не включення до грошового забезпечення при обчислені та виплаті пенсії одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірах, зазначених в довідці військової частини НОМЕР_1 від 17.08.2017 р. № 584 та зобов`язання Головне управління Пенсійного Фонду у Миколаївській області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 з 09.09.2016 р. пенсію, обчислену із грошового забезпечення з урахуванням одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірах, зазначених в довідці військової частини НОМЕР_1 від 17.08.2017 р. № 584, здійснити виплату суми перерахунку, починаючи з 09.09.2016 року.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно змісту статті 43 Закону України від 09.04.1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон №2262-XII) пенсії, які призначаються відповідно до цього Закону особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, який одержували військовослужбовці до призову на строкову військову службу чи після звільнення з військової служби до звернення за пенсією, або до середньомісячного грошового забезпечення, одержуваного військовослужбовцями в період проходження військової служби за контрактом. При цьому середньомісячний заробіток (грошове забезпечення) для обчислення їм пенсій визначається в порядку, встановленому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 41 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Частиною 2 статті 9 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - постанова № 1294) упорядковано структуру та умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та затверджено схеми посадових окладів і додаткових видів грошового забезпечення за категоріями військовослужбовців.

Згідно зі схемою додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України (щомісячних та одноразових, додаток № 25 до постанови № 1294) до одноразових віднесені такі види грошового забезпечення: винагорода, призначення та виплата якої пов`язана з обсягом та складностями роботи, що виконується під час проходження військової служби; матеріальна допомога на початкове обзаведення (вид матеріального забезпечення військовослужбовців, передбачений статтею 9-1 Закону № 2011-XII), а також одноразова матеріальна допомога військовослужбовцям строкової військової служби.

Законом № 2011-XII також гарантовано право військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення (частина перша статті 10-1 цього Закону).

Умови, розмір та порядок виплати військовослужбовцям зазначеної допомоги визначені постановою № 1294 та Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженою наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року № 260 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.07.2008р. за № 638/15329).

Так, розмір грошової допомоги на оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою на день вибуття в щорічну основну відпустку (підпункт 3 пункту 5 постанови № 1294, підпункт 30.4 пункту 30 розділу ХХХ Інструкції).

Зазначеними нормативними актами також регламентовано умови та порядок виплати військовослужбовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань установлюється за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України (підпункт 3 пункту 5 постанови № 1294, підпункти 33.1, 33.3 пункту 33 розділу ХХХІІІ Інструкції).

Таким чином, щомісячна додаткова грошова винагорода, премії, як додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія) та допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, які є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення, відповідно до частини другої статті 9 Закону № 2011-ХІІ відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців.

Також, згідно із Законом України від 03 липня 1991 року № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» визначаються правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Так, згідно зі статтею 1 цього Закону індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Тобто, індексація є частиною державної системи соціального захисту громадян, спрямованою на підтримання їх купівельної спроможності.

Також, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України від 26.06.1997 року № 400/97-ВР «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) визначено, що платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є, зокрема, військовослужбовці, особи рядового і начальницького складу.

Так, проаналізувавши вказані норми матеріального права, можна дійти висновку, що військовослужбовці підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, а отже з суми сукупного оподатковуваного доходу, обчисленого відповідно до законодавства України мають сплачуватись страхові внески та збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Частина третя статті 43 Закону № 2262-XII не містить положень про включення до грошового забезпечення такої виплати, як одноразова грошова допомога при звільненні.

Правові підстави для її виплати встановлені статтею 15 Закону № 2011-ХІІ та статтею 9 Закону № 2262-XII, які пов`язані зі звільненням особи зі служби.

Таким чином, хоча вказана виплата й підпадає під ознаки одноразової допомоги, але має інше правове призначення, не пов`язана з виконанням позивачем своїх службових обов`язків та отриманням за це грошової допомоги, а пов`язана саме з фактом звільнення зі служби.

Тобто, одноразова грошова допомога при звільненні не входить до складу грошового забезпечення, яке повинне враховуватися при нарахуванні пенсії, оскільки відноситься до разових платежів і має характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту громадян, зокрема військовослужбовців.

Аналогічна правова позиція щодо зарахування розміру одноразової грошової допомоги при звільненні до грошового забезпечення вже була висловлена Верховним Судом України у постанові від 12.09.2017 року (справа №812/6733/13) та Верховним Судом у постанові від 06.02.2018 року (справа №761/28228/15-а).

Таким чином, виходячи з аналізу зазначених норм матеріального права, колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції щодо визначення складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія та включення до його змісту одноразової грошової допомоги при звільненні.

Правова позиція суду апеляційної інстанції щодо розгляду даної справи в цій частині також кореспондується з висновком Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду України, викладеним в рішенні від 28.02.2018 року в справі № 522/9660/16-а щодо розгляду спору в рамках аналогічних правовідносин.

Відтак, доводи апелянта в цій частині, колегія суддів вважає такими, що відповідають чинному законодавству та відповідно спростовують висновки суду першої інстанції.

Окрім цього, колегія суддів розглянувши заяву ОСОБА_1 вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 314 КАС України позивач може відмовитися від позову, а сторони можуть примиритися у будь-який час до закінчення апеляційного провадження. У разі відмови від позову або примирення сторін суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу відповідно до вимог статей 189, 190 цього Кодексу, якою одночасно визнає нечинним судове рішення суду першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Згідно ч.ч.1, 2, 3 ст. 189 КАС України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Про прийняття відмови від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі. У разі часткової відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі щодо частини позовних вимог.

У зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від позову в частині позовних вимог і прийняттям цієї відмови апеляційним судом, колегія суддів вважає, що постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 березня 2018 року в цій частині слід визнати нечинною та закрити провадження у справі.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Керуючись ст.ст. 286, 308; 310; 314; 315; 317; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ :

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 березня 2018 року в частині визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо неперерахунку пенсії ОСОБА_1 з 09.09.2016 року та невключення до грошового забезпечення при обчисленні та виплаті пенсії одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірах, зазначених у довідці ВЧ НОМЕР_1 від 17.08.2017 року №584 та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області провести перерахунок призначеної ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) пенсії з 09.09.2016 року з врахуванням одноразової грошової допомоги при звільненні, в розмірах, зазначених у довідці військової частини НОМЕР_1 від 17.08.2017 року №584 визнати нечинним.

Провадження в цій частині позовних вимог закрити.

В іншій частині рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 15.11.2018 року.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Вербицька Н. В. Кравченко К.В.