Справа № 541/2039/18
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2018-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2018 р. м. ХарківСправа № 541/2039/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Мінаєвої О.М.

суддів: Макаренко Я.М. , Бартош Н.С.

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05.10.2018 по справі № 541/2039/18, суддя Куцин В.М., м. Миргород

за позовом ОСОБА_1

до інспектора СРПП №4 Миргородського відділу поліції Головного Управління Національної поліції України в Полтавській області Решітько Руслана Миколайовича

про визнання незаконною постанови по справі про адміністративне правопорушення та її скасування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до інспектора СРПП №4 Миргородського відділу поліції Головного Управління Національної поліції України в Полтавській області Решітько Руслана Миколайовича, в якому просив суд визнати незаконною та скасувати постанову серії НК № 233717 від 03.09.2018 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05.10.2018р. по справі № 541/2039/18 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що суд першої інстанції, відмовивши в задоволенні позовних вимог, порушив норми матеріального права, та зазначає, що докази його вини в матеріалах справи відсутні. Позивач вказує, що він не керував транспортним засобом. При нерухомому автомобілі навіть не перебував за його кермом, а сидів на задньому пасажирському сидінні. Просить суд апеляційної інстанції оспорюване рішення скасувати та прийняти нове рішення, якою позовні вимоги задовольнити.

Відповідач правом надати відзив на апеляційну скаргу не скористався.

Фіксування судового засідання по справі за допомогою звукозаписувального пристрою згідно ч. 4 ст. 229 КАС України не здійснювалось.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 03.09.2018 р. інспектором СРПП №4 Миргородського відділу поліції Головного Управління Національної Поліції України в Полтавській області Решітько Р.М. складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія НК №233717, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126, ч. 6 ст. 121 КУпАП та накладено штраф в сумі 425 грн, в зв'язку з тим, що 03.09.2018 року о 01 год. 40 хв. в м. Миргород Полтавської області по вул. Незалежності позивач, керуючи транспортним засобом «RENAULT FLUNCE» державний номерний знак НОМЕР_1, не мав при собі реєстраційних документів на транспортний засіб та посвідчення водія, а в транспортному засобі не освітлювався в темну пору доби задній державний номерний знак, чим було порушено п. 2.1 «а» та п. 2.9 «в» Правил дорожнього руху України.

Позивач не погодився з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серіїї НК № 233717 від 03.09.2018 р., звернувся з позовом до суду.

Відмовивши у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зробив висновок про те, що оскаржувана постанова винесена з додержанням вимог КУпАП України, а тому є законною і не підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правила дорожнього руху у відповідності до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху України, що затверджені Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності до ч. 6 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно пункту п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Пунктом 2.9 «в» Правил дорожнього руху України передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом без номерного знака або з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов'язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Матеріали справи містять диск з відеозаписами, що здійснювалися з автомобіля відповідача та нагрудною відеокамерою відповідача, на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення (а.с. 16), а саме, що у транспортного засобу «RENAULT FLUNCE» державний номерний знак НОМЕР_1 не освітлювався в темну пору доби задній державний номерний знак. Також з відеозапису встановлено, що при зупинці транспортного засобу позивач не мав при собі реєстраційних документів на транспортний засіб та посвідчення водія.

Колегія суддів не приймає посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що він не керував транспортним засобом на час зупинення його працівниками поліції, оскільки вказані обставини спростовуються відеозаписом виявлення та фіксування скоєння правопорушення, наданого відповідачем на підтвердження обставин, викладених у оскаржуваній постанові. Крім того з відеозапису встановлено, що після зупинки автомобіля позивач і пасажир, яка знаходилася в автомобілі підтвердили, що інших осіб в автомобілі не було, та пасажир підтвердила, що автомобілем керував саме позивач.

У відповідності до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. При розгляді справи встановлено, що оскаржувана постанова серії НК № 233717 від 03.09.2018 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відповідає вимогам законодавства, відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з врахуванням всіх обставин справи.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про необґрунтованість адміністративного позову.

Згідно п.1 ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті постанови Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05.10.2018р. по справі № 541/2039/18 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 271, 272, 286, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05.10.2018 по справі № 541/2039/18 залишити без змін

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)О.М. Мінаєва
Судді(підпис) (підпис) Я.М. Макаренко Н.С. Бартош