Справа № 815/6605/17
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/6605/17

Категорія: 8.2.3 Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І. В.

Судова колегія П'ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Яковлєва О.В.,

суддів - Градовського Ю.М., Крусяна А.В.

при секретарі - Кучмій І.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2018 року, у справі за позовом Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

Головне управління Державної фіскальної служби в Одеській області звернулось до суду з позовом у якому заявлено вимоги фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 про стягнення податкової заборгованості з податку на доходи фізичних осіб, у сумі 1 488 586,66 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2018 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що є помилковим висновок суду першої інстанції про задоволення позивних вимог, так як відповідач є платником єдиного податку, а не податку на доходи фізичних осіб, як фізична особа.

Крім того, апелянт зазначає, що судом першої інстанції в порушення вимог Кодексу адміністративного судочинства України розглянуто справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ФОП ОСОБА_1 перебуває на обліку як платник податків в ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області.

При цьому, за результатами позапланової невиїзної документальної перевірки, оформленої актом від 30 грудня 2015 року № 4367/17-01, ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області складено та направлено позивачу податкове повідомлення-рішення від 12 лютого 2016 року № , яким збільшено суму грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб, на суму 850 497,17 грн., а також застосовано штрафну санкцію, на суму 212 794,30 грн.

В свою чергу, у квітні 2016 року ФОП ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з позовом (справа № 815/1928/16) у якому заявлено вимоги ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправними дій щодо проведення перевірки, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12 лютого 2016 року № , який ухвалою суду від 07 грудня 2016 року залишено без розгляду.

При цьому, у встановлені податковим органом строки позивачем не сплачено узгодженого податкового зобов'язання, а тому з метою стягнення наявного податкового боргу, податковий орган звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції, з яким погоджується судова колегія, зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як узгоджений, проте добровільно не сплачений податковий борг, підлягає стягненню у судовому порядку, з огляду на наступне.

Так, згідно п. 14.1.175 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з пп. 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податкова вимога - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України, У разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Згідно п. 59.5 ст. 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до п. 95.1 ст. 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Пунктом 95.2 вказаної статті встановлено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Колегією суддів встановлено, що податковий орган звернувся до суду з даним адміністративним позовом про стягнення податкового боргу з платника податків, внаслідок наявності у останнього грошового зобов'язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб, що виникло на підставі надісланого останньому податкового повідомлення-рішення від 12 лютого 2016 року № .

Так, з вищезазначених норм вбачається, що право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає у контролюючого органу на наступний день після закінчення 60 днів з дня надіслання платникові податків податкової вимоги.

При цьому, податковим органом сформовано та відправлено на адресу позивача податкову вимогу від 13 березня 2016 року № 423-17, яка повернута відправнику з відміткою «за закінченням терміну зберігання», про що свідчить копія конверту в матеріалах справи.

Згідно п. 42.1 ст. 42 ПК України, податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.

Відповідно до п. 42.4 ст. 42 ПК України, у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

В даному випадку, надіслана на зареєстровану адресу відповідача податкова вимога вважаються належним чином врученою.

При цьому, у зібраних матеріалах справи відсутні докази скасування вищевказаного податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги , а також докази сплати відповідної суми заборгованості.

Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог податкового органу та стягнення з відповідача відповідного податкового боргу.

Між тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у межах спірних правовідносин адміністративним судом не перевіряється правомірність податкових повідомлень-рішень, якими позивачу нараховано відповідні податкові зобов'язання.

В даному випадку, перевірка правомірності таких податкових повідомлень-рішень має здійснюватись шляхом адміністративного або судового оскарження останніх у встановленому законом порядку.

Крім того, є безпідставними посилання апелянта на невірне визначення його статусу, як фізичної особи-підприємця, так як у разі отримання фізичною особою-підприємцем інших доходів, ніж від провадження підприємницької діяльності, у межах обраних ним видів такої діяльності, такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Кодексом для платників податку - фізичних осіб.

В свою чергу, колегія суддів погоджується з посиланнями апелянта на порушення порядку розгляду даної справи судом першої інстанції з огляду на наступне.

Так, згідно п. 3 ч. 1 ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо стягнення грошових сум, що ґрунтуються на рішеннях суб'єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження та сума яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Між тим, у межах спірних правовідносин податковим органом стягується з позивача сума коштів, розмір якої значно перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (176 200,00 грн.).

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 317 КАС України, порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою;

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції передчасно призначено розгляд даної справи без сповіщення відповідача у справі, порушивши його право на судовий захист.

Тому, беручи до уваги, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, наявні підстави для часткового скасування оскаржуваного судового рішення та прийняття нового рішення.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2018 року та прийняти у справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рахунок № 0005, код 38016923, УК у м. Одесі/Київський район» 11010500, банк ГУ ДКСУ в Одеській області, МФО 828011 суму податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатом річного декларування, у розмірі 1 488 586 (один мільйон чотириста вісімдесят вісім тисяч п'ятсот вісімдесят шість),66 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів після складання повного судового рішення, відповідно до вимог ст. 243 КАС України.

Головуючий: О.В. Яковлєв

Судді: Ю.М. Градовський

А.В. Крусян