Справа № П/811/986/18
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2018 року м. Кропивницький Справа № П/811/986/18

Кіровоградський окружний адміністративний суд, у складі судді Хилько Л.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом:

депутата Знам'янської міської ради ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1; паспорт серії НОМЕР_3, виданий Знам'янським МРВ УМВС в Кіровоградській області 24.10.1998 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1; адреса: АДРЕСА_1)

до відповідача:

Знам'янського міського голови Філіпенко Сергія Івановича (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2; адреса: АДРЕСА_2)

про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Депутат Знам'янської міської ради ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Знам'янського міського голови Філіпенко Сергія Івановича (далі - відповідач) в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Знам'янського міського голови Філіпенко Сергія Івановича під час 51-ї позачергової сесії Знам'янської міської ради 5-6 березня 2018 року, в частині незабезпечення дотримання чинного законодавства та регламенту під час ведення пленарних засідань сесії, а також в частині закриття відповідної сесії;

- зобов'язати Знам'янського міського голову Філіпенко Сергія Івановича усунути порушення чинного законодавства щодо ведення і закриття 51-ї позачергової сесії міськради.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що під час 51-ї сесії Знам'янської міської ради, яка відбулась 5-6 березня 2018 року Знам'янським міським головою Філіпенко Сергієм Івановичем було порушено вимоги чинного законодавства, а саме не дотримано процедурні вимоги регламенту під час ведення сесії та під час вирішення питання про закриття даної сесії. Тому, позивач просить суд задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні позивачем та представником позивача адміністративний позов підтримано.

Відповідач своїм правом на подання до суду відзиву на позов скористався, в якому наголошено на правомірності своїх дій під час відкриття, ведення та закриття пленарного засідання 51 сесії Знам'янської міської ради Кіровоградської області з чітким дотриманням вимог чинного законодавства, в своїх діях порушень не вбачає, тому просить суд відмовити в задоволенні адміністративного позову (а.с.27-29).

В судовому засіданні представником відповідача позицію викладену в письмовому запереченні підтримано.

Учасниками справи на виконання процесуальних приписів Кодексу адміністративного судочинства України надано відповідь на відзив (а.с.78-82), та заперечення на відповідь на відзив відповідно (а.с.124-126).

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

06.11.2018 року відповідною ухвалою суду керуючись приписами статті 183 КАС України подальший розгляд справи судом вирішено здійснити у порядку письмового провадження на підставі відповідного клопотання сторони.

Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (пункт 10 частини першої статті 4 КАС України).

Дослідивши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Предметом спору в даній справі є встановлення правомірності дії Знам'янського міського голови Філіпенко Сергія Івановича як суб'єкта владних повноважень, при дотриманні вимог чинного законодавства в частині ведення пленарного засідання 51 позачергової сесії Знам'янської міської ради 5-6 березня 2018 року.

При вирішенні даного спору суд враховує наступні фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 обрана на чергових місцевих виборах 25.10.2015 року депутатом Знам'янської міської ради Кіровоградської області сьомого скликання, що посвідчується відповідним депутатським посвідченням №6 від 18.03.2016 року (а.с.7).

Філіпенко Сергія Івановича перебуває на посаді Знам'янського міського голови.

Рішенням двадцять восьмої сесії Знам'янської міської ради сьомого скликання від 17.03.2017 року №776, з метою удосконалення роботи та виконання вимог Законів України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про доступ до публічної інформації», керуючись статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», міська рада вирішила затвердити Регламент Знам'янської міської ради сьомого скликання у новій редакції (а.с.43-57).

Згідно даного Регламенту Знам'янська міська рада є представницьким органом місцевого самоврядування, який наділений правом представляти інтереси територіальної громади, приймати від її імені її рішення та здійснювати в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про статус депутатів місцевих рад», Європейською Хартією місцевого самоврядування, іншими нормативно-правовими актами.

Так, Розпорядженням міського голови Знам'янської міської ради Кіровоградської області від 21.02.2018 року №7, з метою недопущення порушення вимог чинного законодавства України було зупинено рішення міської ради від 16.02.2018 року №1335 «Про звіт тимчасової контрольної комісії для оцінки обґрунтування зміни тарифів на послуги перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах та встановлення економічно обґрунтованих тарифів» та скликано позачергову 51 сесію Знам'янської міської ради на 05.03.2018 року о 09 год. 00 хв.

При цьому, вказаним розпорядженням вирішено винести на розгляд позачергової 51 сесії Знам'янської міської ради та повторно розглянути рішення міської ради від 06.02.2018 року №1335 «Про звіт тимчасової контрольної комісії для оцінки обґрунтування зміни тарифів на послуги перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах та встановлення економічно обґрунтованих тарифів» (а.с.8,116).

Відповідачем на рішення міської ради від 16.02.2018 року №1335 «Про звіт тимчасової контрольної комісії для оцінки обґрунтування зміни тарифів на послуги перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах та встановлення економічно обґрунтованих тарифів» подано обґрунтоване зауваження щодо даного рішення (а.с.117-121).

Згідно протоколу позачергової п'ятдесят першої сесії Знам'янської міської ради сьомого скликання від 05 березня 2018 року, проводилась у залі засідання міської ради, початок 05.03.2018 року о 09-00 год. закінчення засідання 06 березня 2018 року о 16-40 год. Сесія велась міським головою - Філіпенко Сергієм Івановичем (а.с.24).

Всього обрано депутатів - 34, з них присутніх на даній сесії було 18 депутатів, та запрошених осіб - 10 (а.с.215-217).

З присутньої кількості депутатів на даній сесії вбачається, що вона є правомочною. Голосування на сесії відбувалось без допомоги автоматизованої системи електронного голосування, оскільки функція «ветування» не передбачена в електронній системі голосування, тому було обрано лічильну комісію для відповідного голосування.

05 березня 2018 року на позачерговій 51 сесії Знам'янської міської ради сьомого скликання прийнято рішення, яким затверджено порядок денний позачергової 51 сесії міської ради сьомого скликання в цілому (а.с.212-214).

З вказаного рішення вбачається, що відповідно до статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та статті 43 Регламенту Знам'янської міської ради сьомого скликання, затверджено такий порядок денний: «Про повторний розгляд рішення міської ради від 16.02.2018 року №1335 «Про звіт тимчасової контрольної комісії для оцінки обґрунтування зміни тарифів на послуги перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах та встановлення економічно обґрунтованих тарифів».

При цьому, на засіданні 51 сесії Знам'янської міської ради була оголошена перерва до 09-00 год. 06 березня 2018 року.

06 березня 2018 року о 09-00 год. мало відбутися продовження сесійного засідання 51 сесії міської ради, але із 34 депутатів зареєструвалися лише один.

Так, о 16 год. 30 хв. 06 березня 2018 року, у зв'язку із невиконанням депутатами свого обов'язку повторного розгляду рішення, та у зв'язку із тим, що міський голова не має можливості перенести пленарне засідання на іншу дату, бо відбудеться порушення ч. 4 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та п. 4 ст. 38 Регламенту міської ради, позачергова п'ятдесят перша сесія була закрита (а.с.214).

Не погоджуючись з такими діями Філіпенка Сергія Івановича як Знам'янського міського голови, вважаючи їх такими, що порушують вимоги чинного законодавства про місцеве самоврядування, позивач звернулась із даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Процесуальні питання оскарження рішень, дій та бездіяльності суб'єктів владних повноважень регламентовані Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

За змістом положень статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси (ч.1 ст. 5 КАС України).

Частиною 1 статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для відновлення порушеного права в зв'язку із прийняттям рішення суб'єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав. Порушення вимог Закону рішенням чи діями суб'єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов'язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями чи рішенням.

Тобто, виходячи з аналізу вищезазначеної правової норми, суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цією дією.

Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти повинні відповідати їй (ст. 8). На ці обставини неодноразово вказував Конституційний Суд України у своїх рішеннях, зокрема, рішенні №7-рп/2003 від 10.04.2003 року, рішенні №9-рп/2004 від 07.04.2004 року, рішенні №1-рп/2007, рішенні №19-рп/2008 від 02.10.2008 року.

При прийнятті рішення по цій справі суд керується принципами адміністративного судочинства, зокрема принципом офіційного з'ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого суд не обмежується тільки документами та заявами про докази, які внесені сторонами, а також здійснює дослідження обставин у справі за власною ініціативою, у т.ч. з метою реалізації завдань адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 2 статті 6 та частини 2 статті 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні».

За приписами Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.

Місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст (стаття 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Система місцевого самоврядування включає в себе, зокрема: територіальну громаду, сільську, селищну, міську раду, сільського, селищного, міського голову, виконавчі органи сільської, селищної, міської ради, старосту, районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад, сіл, селищ, міст, органи самоорганізації населення.

За приписами частини 1 статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», правовий статус місцевого самоврядування в Україні визначається Конституцією України, цим та іншими законами, які не повинні суперечити положенням цього Закону.

Органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції (ч.3 с. 24 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Законодавчими приписами статті 25 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, виключні питання, що відносяться до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад, що підлягають вирішенню на пленарних засіданнях, серед інших, зокрема, заслуховування звітів постійних комісій, керівників виконавчих органів ради та посадових осіб, яких вона призначає або затверджує.

Статтею 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачені повноваження сільського, селищного, міського голови, за якими повноваження новообраного сільського, селищного, міського голови починаються з моменту складення ним присяги відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» на пленарному засіданні відповідної сільської, селищної, міської ради, на якому відповідною територіальною виборчою комісією були оголошені рішення щодо його обрання та реєстрації.

За змістом частини 4 статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова, серед іншого, забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади; організує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету; підписує рішення ради та її виконавчого комітету; скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради.

Судом встановлено, що 17.03.2017 року на 28 сесії Знам'янської міської ради сьомого скликання прийнято рішення №776 «Про затвердження Регламенту Знам'янської міської ради у новій редакції», з метою удосконалення роботи та виконання вимог Законів України «Про місцеве самоврядування в Україні» (а.с.43-57).

Згідно даного Регламенту Знам'янська міська рада - представницький орган місцевого самоврядування, який наділений правом представляти інтереси територіальної громади, приймати від її імені рішення та здійснювати в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про статус депутатів місцевих рад», Європейською хартією місцевого самоврядування, іншими нормативно-правовими актами та цим Регламентом.

Регламент ради встановлює порядок діяльності ради, скликання сесій ради, підготовки і розгляду нею питань, прийняття рішень ради та з інших процедурних питань, порядок роботи сесії ради, порядок проведення пленарних засідань ради, порядок затвердження структури виконавчих та інших органів ради, порядок їх формування, обрання та затвердження посадових осіб ради, порядок формування та організації роботи постійних комісій, тимчасових контрольних комісій та інших органів ради, порядок участі депутатських фракцій і груп у роботі та інші процедури, які випливають з повноважень Ради, встановлених Конституцією і законами України (п.2 ст.2 Регламенту).

Пленарні засідання Знам'янської міської ради є відкритими і гласними.

За змістом статті 6 Регламенту Знам'янської міської ради, депутат представляє інтереси всієї територіальної громади, має всю повноту прав, що забезпечують його активну участь у діяльності ради та утворюваних нею органів, несе обов'язки перед виборцями, радою та її органами, виконує їх доручення. У випадку порушення чинного законодавства та рішень ради про запобігання корупції, виявлення конфлікту інтересів, участі в корупційних діяннях або сприянню іншим особам, встановлених в судовому порядку, депутат місцевої ради притягується до відповідальності.

Поряд з тим, суд звертає увагу, що п. 2 статті 6 Регламенту визначено, що депутат зобов'язаний виконувати обов'язки, що покладені на нього діючим законодавством та даним регламентом, у тому числі брати участь у роботі ради, роботі постійних комісій та інших її органів, до складу яких він входить, всебічно сприяти виконанню їх рішень.

Для сприяння у здійсненні депутатської діяльності на офіційному веб-сайті ради створюється інтернет - приймальня кожного депутата ради, яка забезпечує прийняття звернень виборців і об'єднань громадян через мережу Інтернет.

Розділом ІІІ даного Регламенту визначена організація роботи ради, проведення чергових та позачергових сесій ради.

Відповідно до статті 17 Регламенту рада проводить свою роботу сесійно. Сесія ради - це форма роботи ради як представницького органу, яка складається з пленарних засідань, а також засідань постійних комісій ради.

Статтею 19 Регламенту визначено порядок відкриття та закриття сесії ради. Відкриття сесії ради оголошується головуючим засідання на початку першого пленарного засідання. Після відкриття оголошується, яка кількість депутатів прибула на пленарне засідання, а також оголошуються прізвища відсутніх депутатів (кожного окремо) із зазначенням причин відсутності. Якщо причина відсутності є невідомою, то вважається що депутат відсутній без поважних причин. При відкритті пленарного засідання сесії та після закриття сесії виконується Державний гімн України. Усі присутні в залі пленарних засідань зобов'язані стояти під час виконання Держаного гімну України, присутні повинні співати гімн або зберігати тишу. Сесію можна закрита тільки після того, коли в ході пленарних засідань ради було розглянуто всі питання порядку денного сесії.

Відтак, з огляду на вказані законодавчі положення у системному їх зв'язку, суд приходить до висновку, що законом передбачено чіткий порядок ведення головою міської ради пленарного засідання сесії міської ради. Поряд з тим, голова міської ради маючи відповідні повноваження при їх здійсненні під час ведення відповідних пленарних засідань, повинен чітко дотримуватись вищевказаних вимог чинного законодавства передбаченого Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Регламенту Знам'янської міської Ради.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що голова Знам'янської міської ради грубо порушив вимоги Регламенту сесії міської ради, зокрема прийнявши рішення про закриття 51 сесії Знам'янської міської ради, за відсутності необхідної кількості депутатів міської ради на цій сесії. При цьому, позивач наголошує, що питання закриття сесії пленарного засідання не відноситься до повноважень голови міської ради, а повинне бути вирішено шляхом відповідного голосування депутатами сесії міської ради.

В судовому засіданні представником відповідача наголошено на дотриманні головою Знам'янської міської ради Філіпенко С.І. вимог Регламенту Знам'янської міської ради в частині ведення пленарного засідання та відповідно його закриття.

Частиною 4 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення сільської, селищної, міської ради у п'ятиденний строк з моменту його прийняття може бути зупинено сільським, селищним, міським головою і внесено на повторний розгляд відповідної ради із обґрунтуванням зауважень. Рада зобов'язана у двотижневий строк повторно розглянути рішення. Якщо рада відхилила зауваження сільського, селищного, міського голови і підтвердила попереднє рішення двома третинами депутатів від загального складу ради, воно набирає чинності.

Пунктом 4 статті 38 Регламенту визначено, якщо рішення було зупинено (ветоване), то рада зобов'язана у двотижневий строк повторно розглянути рішення на пленарному засіданні цієї ж сесії ради. Про зупинення прийнятого радою рішення голова виносить розпорядження, у якому визначаються мотиви зупинення, обґрунтування зауважень та дата проведення повторного розгляду зупиненого рішення. Для розгляду зупиненого головою рішення скликається позачергове засідання сесії, яка повинна відбутись не пізніше 14 днів від моменту винесення головою вето (розпорядження про зупинення рішення ради). Таке питання може бути розглянуто на черговій сесії, якщо дата проведення чергової сесії призначена не пізніше 14 днів із дня винесення головою розпорядження про зупинення рішення Ради. Якщо Рада відхилила зауваження голови і підтвердила попереднє рішення двома третинами депутатів від загального складу Ради, воно набирає чинності та голова зобов'язаний підписати текст прийнятого рішення негайно.

Отже, виходячи із вказаного, встановлених обставин справи суд приходить до висновку, що відповідачем дотримано вимоги чинного законодавства під час призначення 51 позачергової сесії Знам'янської міської ради та відкриття відповідної сесії, з огляду на зупинення рішення міської ради від 16 лютого 2018 року №1335 відповідним розпорядженням від 21.02.2018 року №7 та відповідно дотримання строків розгляду такого рішення визначених п. 4 ст. 38 Регламенту Знам'янської міської ради.

З рішення позачергової 51 сесії Знам'янської міської ради сьомого скликання від 05 березня 2018 року вбачається, що міським головою було оголошено перерву до 06.03.2018 року до 09-00 год., для продовження сесійного засідання 51-ї сесії міської ради.

Стаття 72 КАС України визначає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст.73 КАС України).

За правилами ч. 1 та ч. 2 ст. 65 КАС України, як свідок в адміністративній справі судом може бути викликана будь-яка особа, якій відомі обставини, що належить з'ясувати у справі. Свідок викликається в судове засідання з ініціативи суду або учасників справи. Учасник справи, заявляючи клопотання про виклик свідка, повинен зазначити його ім'я, місце проживання (перебування), роботи чи служби та обставини, щодо яких він може дати показання.

З метою об'єктивного розгляду справи судом в якості свідків були викликані та допитані в судовому засіданні - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8.

Позивачем повідомлено, що під час пленарного засідання 51 позачергової сесії Знам'янської міської ради внаслідок побиття представником перевізника одного з депутатів Знам'янської міської ради - ОСОБА_9, окремі депутати побоюючись за своє життя та здоров'я - залишили пленарне засідання, внаслідок чого у сесійній залі була відсутня більшість депутатів від загального складу міської ради.

Вказане також підтверджується допитаними у судовому засіданні показами свідків, зокрема - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8.

Також вказані свідки суду повідомили, що всі повідомлення про призначення сесій міської ради та інших організаційних питань здійснюються засобами електронного зв'язку на електронну пошту та телефонним зв'язком.

В матеріалах справи наявна копія скріншоту із сайту Знам'янської міської ради щодо направлення матеріалів 51 позачергової сесії міської ради на електронні адреси депутатам (а.с.115).

Свідок ОСОБА_6 повідомила суду, що перебуває на посаді оператора комп'ютерного набору відділу забезпечення діяльності міської ради. До її повноважень належить повідомлення депутатів міської ради з організаційних питань, телефонні номери депутатів беруться із матеріалів особових справ кожного.

Також в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 повідомила суду, що депутат ОСОБА_1, під час телефонної розмови 05.03.2018 року повідомила, що у зв'язку із фактом побиття депутата потрібно можливо забезпечити охорону під час проведення сесії міської ради.

Судом встановлено, що 06 березня 2018 року після проведення реєстрації депутатів відділом забезпечення діяльності міської ради о 09-00 год. 06 березня 2018 року, був зареєстрований лише 1 депутат Знам'янської міської ради. Вказане підтверджується також показами свідка ОСОБА_6

Згідно протоколу пленарного засідання 51 позачергової сесії міської ради, міський голова нагадав, що 05.03.2018 року на пленарному засіданні позачергової п'ятдесят першої сесії було затвердженого порядок денний та обговорено дане питання.

У зв'язку із тим, що 06.03.2018 року на пленарне засідання був зареєстрований лише один депутат у відповідності до п. 2 ст. 26 Регламенту міської ради голова оголосив перерву для виклику усіх відсутніх депутатів. Відділу забезпечення діяльності міської ради надано доручення викликати депутатів на пленарне засіданню.

Депутати міської ради були повідомлені про оголошення перерви у пленарному засіданні 51 Знам'янської сесії міської ради 06.03.2018 року належним чином (а.с.192). Що також посвідчується допитаною у судовому засіданні свідком ОСОБА_6, яка займає посаду оператора комп'ютерного набору відділу забезпечення діяльності міської ради (а.с.190-191).

Згідно протоколу пленарного засідання, після перерви 06.03.2018 року о 16 год. 30 хв. Міський голова озвучив, що був зареєстрований у сесійній залі лише один депутат - ОСОБА_10, тому кворуму для проведення пленарного засідання немає.

З викладено вбачається, що депутатами Знам'янської міської ради не виконано обов'язку щодо повторного розгляду рішення.

При цьому, суд звертає увагу позивача, на пункт 2 статті 6 Регламенту Знам'янської міської ради, яким передбачено, що депутат зобов'язаний виконувати обов'язки, що покладені на нього діючим законодавством та даним регламентом, у тому числі брати участь у роботі ради, роботі постійних комісій та інших її органів, до складу яких він входить, всебічно сприяти виконанню їх рішень.

Тобто, суд наголошує, що депутат міської ради зобов'язаний за будь-яких обставин бути присутнім на відповідній сесії міської ради та відповідно повинен приймати участь у її засіданні.

Статтею 26 Регламенту Знам'янської міської ради визначено, що пленарне засідання є правомочним за умови участі у ньому більше половини від загального складу Ради в кількості 18 депутатів. Участь депутатів у пленарному засіданні визначається, за їх підписами при реєстрації, а також автоматизованою системою електронного голосування, у разі використання даної системи, яка проводиться перед початком голосування. Дані щодо присутності оголошуються головуючим на початку засідання. У разі відсутності необхідної кількості депутатів головуючий за згодою голів фракцій (груп) може перенести початок пленарного засідання на годину для виклику відсутніх депутатів або перенести проведення засідання на інший, встановлений ними день, але не більше, ніж на два тижні. У ході проведення пленарного засідання сесії Ради, у разі потреби, за процедурним рішенням Ради може проводитися перереєстрація депутатів за допомогою автоматизованої системи електронного голосування або іншим способом, визначеним окремим процедурним рішенням Ради.

При цьому, суд критично оцінює твердження позивача, що пленарні засідання повинні закриватись шляхом голосування всього депутатського корпусу, оскільки, за змістом ч. 3 статті 25 Регламенту Знам'янської міської ради визначено, що відкриває, веде і закриває пленарні засідання Ради голова. Якщо голова не виконує цього, ці функції відповідно до чинного законодавства виконує секретар Ради або обраний депутатами головуючий на засіданні.

Отже, з огляду на вказане, суд приходить до висновку, що враховуючи невиконання депутатами свого обов'язку бути присутнім під час повторного розгляду рішення на засіданні 51 позачергової сесії Знам'янської міської ради, у зв'язку із недопущенням порушення ч. 4 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та п. 4 ст. 38 Регламенту, враховуючи неможливість перенесення пленарного засідання Знам'янським міським головою Філіпенко С.І. було закрито позачергову 51 сесію Знам'янської міської ради.

З огляду на вказане, суд не вбачає процедурних порушень з боку відповідача - Знам'янського міського голови Філіпенко С.І., як суб'єкта владних повноважень під час відкриття, ведення та закриття пленарного засідання 51 позачергової сесії Знам'янської міської ради.

Щодо позовної вимоги позивача про зобов'язання Знам'янського міського голову Філіпенко Сергія Івановича усунути порушення чинного законодавства щодо ведення і закриття 51-ї позачергової сесії міськради, суд вважає за потрібним вказати наступне.

Завданням адміністративного судочинства згідно з положеннями частини 1 статті 2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушено або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші обмеження прав чи свобод.

Відповідно до статті 4 КАС України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Положеннями частини 1 статті 5 КАС України, позиції Конституційного Суду України, викладеної у рішеннях № 6-рп/1997 від 25.11.1997, № 9-рп/1997 від 25.12.1997 щодо офіційного тлумачення частини 2 статті 55, статей 64, 124 Конституції України, статті 248-2 Цивільного процесуального кодексу України, встановлено, що кожен має право звернутись до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Отже, право на звернення до адміністративного суду з позовом не є тотожним праву на судовий захист, яке закріплено у статті 5 КАС України. Саме по собі звернення до адміністративного позову ще не означає, що суд зобов'язаний надати такий захист, адже для того, щоб він був наданий, необхідно встановити, що право особи, яка звернулась з позовом, були дійсно порушені в публічно-правових відносинах.

Відповідно до приписів КАС України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

З наведених положень закону випливає, що позивач на власний розсуд визначає, чи порушено його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність мають бути такими, що породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки позивача.

Своєю чергою, порушення права може означати необґрунтовану заборону на його реалізацію, встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації.

Зокрема, адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, ключовим завданням якого є здійснення правосуддя та контроль легальності.

Крім того, аналіз ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України дає підстави вважати, що адміністративне судочинство спрямоване на захист прав, свобод та інтересів осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту порушення законного права (свободи, інтересу) саме суб'єкта звернення до суду, тобто, позивача.

Тобто, кінцевою метою адміністративного судочинства, як це випливає із змісту ч.1 ст.2 КАС України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Наведена процесуальна норма кореспондується з положеннями ч.1 ст.19 Кодексу адміністративного судочинства України, в силу вимог якої юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (пункт 1).

Обов'язковою ознакою рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, є прямий (безпосередній) вплив рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень на правовий статус фізичної чи юридичної особи, зокрема обмеження її прав, свобод, покладення на неї обов'язків.

Таким чином, властивостями оскаржуваності наділені лише ті рішення, дії чи бездіяльність, які створюють реальні правові наслідки для цієї особи, впливають на стан її суб'єктивних прав і обов'язків. А захист прав, свобод та інтересів в адміністративному судочинстві має відповідати критерію ефективності і призводити до відновлення правового становища особи, яке існувало до такого порушення.

Дії відповідача, які оскаржуються позивачем, суд оцінює з точки зору того, чи призвели ці дії до порушення законних прав та інтересів позивача, враховуючи законодавчо визначені завдання адміністративного судочинства.

Рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2004 р. у справі № 1-10/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) розтлумачено поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", а саме зазначено, що цей термін треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо неопосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

Законний інтерес - це юридичний інтерес, що заснований на законі і випливає з нього, схвалюється ним, хоча і не закріплений у конкретних правових нормах. Так можна говорити про загальні законні інтереси осіб - учасників адміністративного процесу (досягнення юридично значущого результату, прийняття законного і обґрунтованого рішення у справі) і персоніфіковані законні інтереси (інтерес особи у встановленні конкретних фактів, що доводять його невинність у вчиненні адміністративного правопорушення або обґрунтовують його позицію у зв'язку зі зверненням у компетентний державний орган).

В ході судового розгляду справи позивач не зміг пояснити у чому саме полягало порушення законного інтересу позивача у спірних правовідносинах та які саме негативні наслідки настали для позивача, спричинені діями відповідача, при здійсненні Філіпенко С.І. повноважень голови Знам'янської міської ради.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд зазначає, що в абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року № 2-зп в справі № 3/35-313 вказано, що "за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію."

В пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 № 9-рп/2008 в справі №1-10/2008 вказано, що при визначенні природи "правового акту індивідуальної дії" правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що "правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)" стосуються окремих осіб, "розраховані на персональне (індивідуальне) застосування" і після реалізації вичерпують свою дію.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та ст. 8 КАС України, застосування правила про пріоритет норми з найбільш сприятливим для особи тлумаченням може бути здійснене також шляхом використання практики Європейського суду з прав людини.

Гарантії статті 6 § 1 включають зобов'язання судів надавати достатні підстави для винесення рішень (H. v. Belgium (H. проти Бельгії), § 53). Достатні підстави демонструють сторонам, що їх справа була ретельно розглянута.

Хоча національний суд користується певним правом розсуду, обираючи аргументи і приймаючи докази, він зобов'язаний обґрунтувати свої дії підставами для винесення рішень (Suominen v. Finland (Суоминен проти Фінляндії), § 36).

Стаття 6 § 1 зобов'язує суди надавати підстави для винесення рішень, однак не передбачає детальної відповіді на кожний аргумент (Van de Hurk v. the Netherlands (ОСОБА_2 де Гурк проти Нідерландів), § 61; Garcнa Ruiz v. Spain (ОСОБА_3 проти Іспанії) [ВП], § 26; Jahnke and Lenoble v. France (Янке і Ленболь проти Франції) (dйc.); Perez v. France (Перез проти Франції) [ВП], § 81).

Стаття 8 Конституції України встановлює, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Крім того, приписами частини 2 статті 8 Кодексу адміністративного України, суд також повинен застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав

Враховуючи судову практику розгляду справ Європейським Судом з прав людини, а саме стаття 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасницею якої є Україна, захищає право кожного на подання позову або скарги, які пов'язані з його громадянськими правами та обов'язками, до суду, таким чином, це означає "право на суд".

Стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована в основному на захист особи від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов'язує державу приймати деякі необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (див. рішення Броньовський проти Польщі [GC], N 31443/96, п. 143, CEDH 2004).

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Системний аналіз наведених правових норм при застосуванні до правовідносин, що є предметом судового дослідження, вказує на те, що відповідач, який є суб'єктом владних повноважень при вчиненні спірних дій, діяв з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дій (прийняття рішення), з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), та з дотримання принципу верховенства права.

Оцінка поданих особами, які беруть участь в адміністративній справі та самостійно зібраних судом в порядку доказів в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, здійснюється судом за правилами ст. 90 КАС України в порядку, що встановлений законодавчими приписами цього кодексу.

На думку суду, позивачем не надано достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, а відповідач довів, що діяв з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та вимог законодавства України.

За сукупністю наведених обставин, з огляду на вказане, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Відтак, враховуючи відмову в задоволенні адміністративного позову судові витрати, відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 90, 139, 242 - 246, 250, 251, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову депутата Знам'янської міської ради ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1; паспорт серії НОМЕР_3, виданий Знам'янським МРВ УМВС в Кіровоградській області 24.10.1998 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1; адреса: АДРЕСА_1) до Знам'янського міського голови Філіпенко Сергія Івановича (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2; адреса: АДРЕСА_2) про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтями 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції в 30-денний строк з дня отримання його копії.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Кіровоградський окружний адміністративний суд.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Л.І. Хилько