Справа № 440/3552/18
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2018-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

16 листопада 2018 року м. ПолтаваСправа №440/3552/18

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Кукоба О.О., розглянувши заяву позивача про поновлення строку звернення до суду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

До Полтавського окружного адміністративного суду 08.10.18 надійшов позов ОСОБА_1 до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, у якому позивач просив:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю ОСОБА_1, у розмірі, встановленому статтями 48, 54 Закону України від 28.02.91 №796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 01 січня 2014 року по 30 вересня 2017 року;

зобов'язати відповідача здійснити перерахунок державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю ОСОБА_1, у розмірі, встановленому статтями 48, 54 Закону України від 28.02.91 №796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 01 січня 2014 року по 30 вересня 2017 року;

стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії у розмірі 324525,05 грн.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду 16.10.18 позовну заяву залишено без руху у зв'язку з її невідповідністю вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України. Залишаючи позов без руху, суд виходив з того, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду з даним позовом та не надано заяву про його поновлення.

12.11.18 судом одержано заяву позивача про поновлення строку звернення до суду. У заяві позивач зазначив, що він не знав про наявність у нього права на одержання пенсії за спірний період у розмірі, визначеному статтями 48, 54 Закону України від 28.02.91 №796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки відповідач в порушення вимог пункту 11 частини другої статті 64 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" своєчасно не повідомив ОСОБА_1 про наявність підстав для перерахунку пенсії. До того ж, довідкою Кременчуцького ОУПФ від 17.07.18 №455 підтвердженого, що упродовж 2014 року розмір пенсії позивача був незмінним.

Розглянувши подану заяву та матеріали адміністративного позову, суд дійшов такого висновку.

Згідно з частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини другої цієї статті, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У межах даного судового провадження позивач оскаржує бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати пенсії ОСОБА_1 за період з 01 січня 2014 року по 30 вересня 2017 року у розмірі, встановленому статтями 48, 54 Закону України від 28.02.91 №796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Позов надіслано до суду 05.10.18, тобто з пропуском позивачем шестимісячного строку звернення до суду.

Згідно з частинами першою, другою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Наведеною нормою процесуального закону визначено, що у разі пропуску строку звернення до суду позивач зобов'язаний надати суду заяву про його поновлення разом з доказами поважності причин пропуску такого строку.

Кодекс адміністративного судочинства України не містить визначення чи тлумачення поняття поважних причин пропуску строку звернення до суду, а тому суд у кожному конкретному випадку має надати правову оцінку відповідним обставинам та, як наслідок, визначити, чи можуть такі обставини бути визнані поважними.

У заяві про поновлення строку звернення до суду позивач зазначає, що в силу вимог статті 16 Конституції України належне соціальне забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є обов'язком держави. Відповідно до пункту 11 частини другої статті 64 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" Виконавча дирекція Пенсійного фонду зобов'язана письмово інформувати застрахованих осіб про набуття права на призначення пенсії і порядок її призначення, про призначення або відмову в призначенні пенсії, її розмір, порядок виплати, а також про можливість та умови переходу на інший вид пенсії та порядок оскарження рішень виконавчих органів Пенсійного фонду. Однак, довідкою Кременчуцького ОУПФ від 17.07.18 №455 підтвердженого, що упродовж 2014 року розмір пенсії позивача був незмінним.

Оцінюючи наведені доводи позивача, суд виходить з такого.

Згідно з частинами першою, другою статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

За змістом частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

В силу приписів частини першої статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

А відповідно до частини другої цієї ж статті, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

За приписами статті 17 Закону України від 23.02.06 №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" від 17.07.97 №475/97-ВР і набула чинності для України 11.09.97.

У пункті 53 Рішення від 31.07.12 у справі "Шаповалов проти України" Європейський Суд з прав людини нагадав, що відповідно до його практики пункт 1 статті 6 Конвенції втілює "право на суд", за яким право доступу до суду, тобто право ініціювати в судах провадження у цивільних справах, становить лише один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), Series A № 18, стор. 18, пункт 36). Для того, щоб право доступу (до суду) було ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити акт, який є втручанням в її права (див. рішення від 4 грудня 1995 року у справі "Белле проти Франції" (Bellet v. France), Series A № 333-B, crop. 42, пункт 36).

У свою чергу, у справі "Белле проти Франції" Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Таким чином, застосовувані державою обмеження в доступі особи до національного суду не повинні звужувати чи зменшувати залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або такою мірою, що буде нівельована сама суть права.

Суд обізнаний з висновками Верховного Суду в питаннях обчислення строку звернення до суду у спорах про здійснення пенсійних виплат.

Зокрема, Верховний Суд у постановах від 08.05.18 у справі №361/4351/16-а та від 31.07.18 у справі №348/9/17 зазначив, що пенсійні виплати є періодичними, щомісячними платежами, які отримує безпосередньо особа, якій вони призначені, а отже позивач про розмір та складові призначеної пенсії повинен був дізнатися при реалізації свого права на отримання призначеної йому пенсії.

Разом з цим, довідкою Кременчуцького ОУПФ від 17.07.18 №455 підтвердженого, що упродовж 2014 року розмір пенсії позивача був незмінним. А відтак, одержання пенсійних виплат позивачем не вплинуло на його обізнаність зі спірною бездіяльністю територіального органу Пенсійного фонду.

У постановах від 05.06.18 у справі №522/6205/17 та від 17.07.18 у справі №522/7721/17, предметом у яких було визнання протиправними дій територіального органу Пенсійного фонду щодо відмови у нарахуванні особі пенсії за період з 01.01.14 по 02.08.14 у розмірі, визначеному статтями 49, 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Верховний Суд зазначив, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Водночас у постанові від 24.04.18 у справі №646/6250/17 Верховний Суд зазначив, що адміністративний суд не може застосовувати шестимісячний строк звернення до суду у справах з вимогами, пов'язаними з виплатою ... доходу, до якого належить пенсія.

Суд враховує, що у цій справі позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на невиконання державою в особі її уповноваженого органу зобов'язань з нарахування та виплати пенсії у визначеному законом розмірі за період з січня 2014 року по жовтень 2017 року.

Суд враховує, що будь-яка бездіяльність суб'єкта владних повноважень є триваючою формою пасивної поведінки такого суб'єкта, яка виражається в ухиленні від вчинення дій, прямо передбачених законом. При цьому така форма поведінки органу державної влади є несумісною з приписами частини другої статті 19 Конституції України, в силу вимог якої відповідний орган зобов'язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Крім того, така поведінка держави безсумнівно впливає на право особи на вільне володіння майном, до якого у даному випадку належить пенсія.

Суд також враховує, що позивач 02.07.18 звернувся до Кременчуцького ОУПФ із заявою про перерахунок пенсії з 01.01.14 по 30.09.17. Рішенням від 18.07.18 №53 відповідач відмовив у проведенні перерахунку пенсії. І хоча позивач не оскаржує дане рішення, суд, в силу положень частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З урахуванням наведеного, суд, з метою гарантування позивачу права на доступ до суду, дійшов висновку про наявність достатніх підстав для поновлення ОСОБА_1 строку звернення до суду з даним позовом.

Керуючись статтями 5, 6, 122, 123, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з даним позовом.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення коштів.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та окремо не оскаржується. Заперечення щодо неї може бути включене до апеляційної скарги на судове рішення за результатами розгляду справи по суті.

Суддя О.О. Кукоба