Справа № 621/3056/18
Суддя: Вельможна І. В.
Дата ухвалення: 2018-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 621/3056/18
Пр. № 2-а/621/46/18
РІШЕННЯ

іменем України

16 листопада 2018 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Вельможної І.В.,

за участю секретаря судового засідання - Акулової А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в залі суду в м. Змієві адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора 2 батальйону 5 роти УПП в Харківській області Департаменту патрульної поліції капралу поліції Луніна Антона Олександровича про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу,

в с т а н о в и в:

02.11.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до інспектора 2 батальйону 5 роти УПП в Харківській області Департаменту патрульної поліції капралу поліції Луніна А.О. про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, в якому просив скасувати постанову відповідача, серії ЕАВ № 701882 від 30.10.2018 року, про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 30.10.2018 року інспектором 2 батальйону 5 роти УПП в Харківській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Луніним А.О. винесено постанову, серії ЕАВ № 701882, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_1 30.10.2018 року о 12 год. 27 хв. в м. Харкові по пр. Московському, буд № 138-В, керуючи автомобілем Mercedes-Benz 315 CDІ, державний неорний знак НОМЕР_1, не виконав вимоги дорожнього знаку 5.11 та поїхав по полосі для маршрутних ТЗ, чим порушив п. 17.1 Правил дорожнього руху. Позивач вважав, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

Так, у постанові зазначено, що місцем правопорушення є м. Харків, пр. Московський, буд. № 138-В. При цьому, жодних знаків, які б обмежували рух транспорту, окрім маршрутних ТЗ, на дану ділянку дороги не встановлено. ОСОБА_1 не заперечує той факт, що 30.10.2018 року він рухався в м. Харкові по пр. Льва Ландау, де здійснив поворот праворуч в бік пр. Московського. Повертаючи праворуч, позивач впевнився, що жодних дорожніх знаків, які б забороняли рух на проміжку з пр. Льва Ландау до пр. Московського, не було. Проїхавши декілька метрів ОСОБА_1 зупинили працівники поліції та повідомили, що останній порушив п. 17.1 Правил дорожнього руху України. На прохання позивача надати докази порушення ним правил дорожнього руху ОСОБА_1 отримав відмову. Також йому не була надана можливість подати свої заперечення та скористатися юридичною допомогою. Разом з тим, ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення вказує, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто - за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. В даному випадку, за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, буд. № 315-А, де розташоване УПП в Харківській області Департаменту патрульної поліції. Проте, інспектор Лунін А.О. положень закону не дотримався та розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу. Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, інспектор Лунін А.О. суттєво порушив права ОСОБА_1 Отже, після висловлення обвинувачень ОСОБА_4 інспектор Лунін А.О. пішов до свого патрульного автомобілю, де виніс оскаржувану постанову. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Своїми діями, інспектор Лунін А.О. грубо порушив вимоги ст. ст. 278, 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення. На підставі викладеного ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та наполягав на його задоволенні.

Відповідач - інспектор 2 батальйону 5 роти УПП в Харківській області Департаменту патрульної поліції Лунін А.О. у судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання судової кореспонденцій, заперечень проти позову ОСОБА_1 не надав.

Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів відповідно до положень ч. ч. 1, 3 ст. 205 КАС України.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно і всебічно з'ясував обставини в адміністративній справі, дослідивши та оцінивши надані докази, дійшов наступного.

З Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ № 701682 від 30.10.2018 року, вбачається, що 30.10.2018 року о 12 год. 27 хв. в м. Харкові по пр. Московському, буд № 138-В, ОСОБА_4, керуючи автомобілем Mercedes-Benz 315 CDІ, державний неорний знак НОМЕР_1, не виконав вимоги дорожнього знаку 5.11 та поїхав по полосі для маршрутних ТЗ, чим порушив п. 17.1 Правил дорожнього руху. ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. (а.с. 6).

Відповідно до ч. 1 ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 280 Кодексу України про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1 - 279-4 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного та справедливого розгляду справи, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією виявлення правопорушення і стадією розгляду справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту.

Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження у випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке порушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У відповідності до статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.05.2015 року у справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення дав офіційне тлумачення зазначеній нормі, вказавши, що положення частини 1 статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В мотивувальній частині вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у частинах 1, 2 статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

За Кодексом до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається. Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Таким чином, Конституційний Суд України у зазначеній справі дійшов висновку, що всі інші види правопорушень, в тому числі і ті, за які відповідальність передбачена статтею 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляду у скороченому провадженні не підлягають.

Крім того, суд зазначає, що після того, як позивач, заперечивши під час зупинки допущене порушення, інспектор відповідно до ст. 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення повинен був скласти протокол про адміністративне правопорушення, чого не було зроблено, оскільки з оскаржуваної постанови вбачається, що до неї долучено нічого не було.

Враховуючи положення вищевказаних статей, Постанова у справі про адміністративне правопорушення від 30.10.2018 року не відповідає вимогам, встановленим Кодексом України про адміністративні правопорушення, а також винесена без з'ясування всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Так, інспектором Луніним А.О. не надано жодних доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, окрім постанови у справі про адміністративне правопорушення від 30.10.2018 року.

Відповідачем, в порушення ст. ст. 59, 63 Конституції України, ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, позбавлено позивача його права на правову допомогу.

За таких обставин, всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення тлумачаться на його користь.

При цьому, суд зважає на те, що зазначені вище посилання ОСОБА_1 щодо обставин, які мали місце 30.10.2018 року, не знайшли свого спростування в судовому засіданні.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Пункт 3 частини 1 статті 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає, що постанова іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному КАС України з особливостями, встановленими цим кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Статтею 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень, зокрема, скасовує постанову і закриває справу.

Аналогічні положення містяться в п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, а саме за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладені обставини і висновки суду, а також той факт, що відповідач, в порушення ст. 77 КАС України, не довів правомірність свого рішення, суд вважає необхідним повністю задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 122, 252, 268, 276, 279, 280, 288, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 20, 77, 245 КАС України, суд -

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора 2 батальйону 5 роти УПП в Харківській області Департаменту патрульної поліції капралу поліції Луніна Антона Олександровича про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ № 701882 від 30.10.2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів до Харківського апеляційного адміністративного суду через Зміївський районний суд Харківської області з дня складання повного тексту судового рішення або в порядку ч. 2 ст. 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення суду складений 15.11.2018 року.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт НОМЕР_3, виданий 12.12.2002 року Зміївським РВ УМВС України в Харківській області, ІПН НОМЕР_2, адреса мешкання: 63403, АДРЕСА_1.

Відповідач: Інспектор 2 батальйону 5 роти УПП в Харківській області Департаменту патрульної поліції капрал поліції Лунін Антон Олександрович, юридична адреса: 61033, м. Харків, вул. Шевченка, буд. № 315а.

Головуючий: