Справа № 808/1348/18
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2018-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

06 листопада 2018 року м. Дніпросправа № 808/1348/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю.,

секретарі судового засіданні ОСОБА_1,

за участі представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Коваленко І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18 червня 2018 року у справі №808/1348/18 (головуючий 1-ї інстанції Калашник Ю.В.) за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 12.04.2018 року звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національноі поліції в Запорізькій області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ №102 о/с від 19.03.2018 року в частині звільнення його зі служби в поліції оперуповноваженого відділу розкриття злочинів категорії минулих років управління карного розшуку ГУНП в Запорізькій області, за п.4 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів);

- поновити його на посаді оперуповноваженого відділу розкриття злочинів категорії минулих років управління карного розшуку ГУНП в Запорізькій області;

- стягнути з відповідача на його користь суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 19.03.2018 року по дату прийняття рішення суду;

- допустити до негайного виконання рішення в частині поновлення його на роботі оперуповноваженого відділу розкриття злочинів категорії минулих років управління карного розшуку ГУНП в Запорізькій області на посаді та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18 червня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ №102 о/с від 19.03.2018 року в частині звільнення зі служби в поліції оперуповноваженого відділу розкриття злочинів категорії минулих років управління карного розшуку ГУНП в Запорізькій області, за п.4 ч.1 ст.77 Закону України Про Національну поліцію (у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) підполковника поліції ОСОБА_4.

Поновлено підполковника поліції ОСОБА_4 на посаді оперуповноваженого відділу розкриття злочинів категорії минулих років управління карного розшуку ГУНП в Запорізькій області з 20.03.2018 року.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Запорізькій області на користь ОСОБА_4 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 20.03.2018 року по 18.06.2018 року у розмірі 20932,80 грн..

Рішення суду допущено до негайного виконання в частині поновлення підполковника поліції ОСОБА_4 на посаді оперуповноваженого відділу розкриття злочинів категорії минулих років управління карного розшуку ГУНП в Запорізькій області та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 10608,43 грн..

Не погодившись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не вірно надано оцінку фактичним обставинам справи, а відтак судом неправильно застосовано норми матеріального права.

Позивач надав апеляційному суду відзив на скаргу відповідача, в якому просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позивач в судове засідання апеляційної інстанції не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Згідно частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, встановила наступне.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач - ОСОБА_4 проходив службу в органах внутрішніх справ з 01.08.2994 року, а з 07.11.2015 року проходив службу в поліції (а.с.13-14, 32).

Згідно Наказу Головного Управління Національної поліції в Запорізькій області №3о/с від 05.01.2017 року підполковника поліції ОСОБА_4 призначено на посаду оперуповноваженого відділу розкриття злочинів категорії минулих років управління карного розшуку ГУНП в Запорізькій області (а.с. 13-14, 33).

Наказом Головного Управління Національної поліції в Запорізькій області №102о/с від 19.03.2018 року підполковника поліції ОСОБА_4 звільнено зі служби в поліції з 19.03.2018 року за п.4 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв'язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) (а.с.34).

Не погодившись із вказаним наказом, позивач оскаржив його до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, з урахуванням копії рапорту позивача від 14.03.2018 року, яким ОСОБА_4 просить призначити його на посаду слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУПН в Запорізькій області, та Витягу з єдиного державного реєстру декларацій, згідно якого 14.03.2018 року позивачем подано декларацію кандидата на посаду слідчого з розкриття особливо тяжких злочинів, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач виявив бажання працювати на запропонованій йому посаді слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів ГУНП в Запорізькій області. Проте, на думку суду першої інстанції, відповідачами не доведено належну реалізацію вимог ч.1 ст.65 Закону України «Про Національну поліцію» при виконанні Наказу №1342 від 29.12.2017 року «Про організаційно-штатні зміни в Національній поліції», оскільки не було вчинено будь-яких дій з метою з'ясування можливості використання позивача щодо подальшого проходження служби в органах поліції, не взято до уваги кваліфікацію працівника, його досвід роботи, переважне право на залишення на роботі, наявність вакантних посад у штаті апарату.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580 (далі по тексту - Закон №580).

Згідно пункту 4 Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580 до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ч.1 ст.68 Закону №580 у разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.

Поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті (ч.2).

Поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі п.4 ч.1 ст.77 цього Закону (ч.3).

Переважне право на залишення на службі в поліції при реорганізації надається поліцейським з більш високими кваліфікацією та досягненнями у службовій діяльності. За рівних умов щодо кваліфікації та досягнень у службовій діяльності перевага в залишенні на службі надається особам, які мають таке право відповідно до вимог законодавства (ч.5).

Відповідно до п.4 ч.1 ст.77 Закону №580 поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Разом з тим, відповідно до п.5 ч.10 №62 Закону №580 поліцейський у повному обсязі користується гарантіями соціального та правового захисту, передбаченими цим Законом та іншими актами законодавства.

Отже, у разі перетворення одного структурного підрозділу юридичної особи публічного права в інший або при його перепрофілюванні звільнення з публічної служби, зміна її істотних умов можуть мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності чи штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями тощо.

Відповідно до наказу Національної поліції України від 29.12.2017 року №1342 «Про організаційно-штатні зміни в Національній поліції» в штаті Головного Управління НП в Запорізькій області відбулися зміни (а.с.29-31).

Відповідно до вказаного наказу однією з посад, які підлягали скороченню, зазначена і посада «оперуповноваженого відділу розкриття злочинів категорії минулих років управління карного розшуку ГУНП в Запорізькій області», на якій перебував ОСОБА_4.

Наказ від 29.12.2017 року №1342 надійшов до ГУНП 15.01.2018 року та на підставі нього в той же день Управлінням видано Доручення №3д/р про попередження 21 працівника ГУНП щодо можливого наступного вивільнення, серед яких зазначений і ОСОБА_4 (а.с.27).

В матеріалах справи наявне попередження про можливе наступне вивільнення зі служби в поліції, яким ОСОБА_4 19.01.2018 року попереджено про можливе наступне звільнення відповідно до п.4 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв'язку із скороченням штатів або проведенням реорганізаційних заходів) за умови відсутності вакантних посад, що відповідають освітньо-кваліфікаційному рівню та набутому фаху або при відмові від запропонованих посад (а.с.35).

Вказане попередження містить особистий підпис позивача, підпис т.в.о начальника УКЗ ГУНП в Запорізькій області та печатку управління кадрового забезпечення ГКНП в Запорізькій області.

Крім того, в той же день позивачу повідомлено, що станом на 19.01.2018 року, з урахуванням набутого практичного досвіду та освітньо-кваліфікаційного рівня, запропоновано вакантні посади оперуповноваженого сектору спеціальної поліції Енергодарського відділу поліції та слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП. Крім того, вказаним документом позивачу роз'яснено, що у разі відмови від призначення на одну із запропонованих посад буде вирішуватись питання про його звільнення відповідно до п.4 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв'язку із скороченням штатів або проведенням реорганізаційних заходів) у термін, передбачений чинним законодавством (а.с.36).

Позивач був ознайомлений з вказаною пропозицією під розпис, не погодився з призначенням на жодну із запропонованих вакантних посад, про що власноруч зробив запис «не згоден».

Вказаний документ містить особистий підпис позивача, підпис т.в.о начальника УКЗ ГУНП в Запорізькій області та печатку управління кадрового забезпечення ГКНП в Запорізькій області.

Крім того, 26.02.2018 року управлінням позивачу повідомлено, що станом на 26.02.2018 року, з урахуванням набутого практичного досвіду та освітньо-кваліфікаційного рівня, запропоновано вакантні посади оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Комунарського відділення поліції ДВП; оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Вознесенівського відділення поліції ДВП; слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП. Крім того, вказаним документом позивачу роз'яснено, що у разі відмови від призначення на одну з запропонованих посад буде вирішуватись питання про його звільнення відповідно до п.4 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв'язку із скороченням штатів або проведенням реорганізаційних заходів) у термін, передбачений чинним законодавством (а.с.37).

Позивач був ознайомлений з вказаною пропозицією під розпис, не погодився з призначенням на жодну із запропонованих вакантних посад, власноруч зробив запис, що буде згоден на посаду ст.о/у з ОВС.

Вказаний документ містить особистий підпис позивача, підпис т.в.о начальника УКЗ ГУНП в Запорізькій області та печатку управління кадрового забезпечення ГКНП в Запорізькій області.

З матеріалів справи вбачається, що управлінням позивачу ще тричі пропонувались вакантні посади, про що свідчать пропозиції щодо надання вакантних посад, а саме:

- від 15.03.2018 року, згідно якої позивачу запропоновані посади оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Дніпровського відділу поліції, оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Заводського відділення поліції ДВП, оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Комунарського відділення поліції ДВП, оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Шевченківського відділення поліції ДВП (а.с.38);

- від 16.03.2018 року, згідно якої позивачу запропоновані 12 посад оперуповноважених в таких підрозділах ГУНП: Чернігівського ВП, Бердянського ВП, Василівського ВП, Дніпровського ВП, Вознесенівського ВП ДВП, Заводського ВП ДВП, Комінарського ВП ДВП, Олександрівського ВП ДВП, Шевченківського ВП ДВП, Пологівського ВП, Оріхівського ВП, Кирилівського ВП та Мелітопольського ВП (а.с.41-42);

- від 19.03.2018 року, згідно якої позивачу запропоновані 12 посад оперуповноважених в таких підрозділах ГУНП: Чернігівського ВП, Бердянського ВП, Василівського ВП, Дніпровського ВП, Вознесенівського ВП ДВП, Заводського ВП ДВП, Комінарського ВП ДВП, Олександрівського ВП ДВП, Шевченківського ВП ДВП, Пологівського ВП, Оріхівського ВП, Кирилівського ВП та Мелітопольського ВП (а.с.44-45).

Вказані пропозиції містять підпис т.в.о начальника УКЗ ГУНП в Запорізькій області та печатку управління кадрового забезпечення ГКНП в Запорізькій області.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача пояснив, що ОСОБА_4 був ознайомлений із зазначеними пропозиціями відповідно 15.03.2018 року, 16.03.2018 року та 19.03.2018 року, але від призначення на жодну з посад відмовився, від підпису в пропозиціях про відмову від призначення також відмовився, про що було складено акти у вказані вище дні.

Копії вказаних актів відповідачем надані до матеріалів справи (а.с.39, 43, 46).

Наведені вище обставини позивачем в позові, та представником позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції не заперечувались та не спростовувались.

Позивачем в обґрунтування свого позову та на підтвердження наявності згоди щодо запропонованої йому відповідачем 14.03.2018 року посади слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУПН в Запорізькій області, зазначено про те, що ним на таку пропозицію подавався рапорт від 14.03.2018 року, який погоджено начальником відділу СУ ГУНП в Запорізькій області, а також надано витяг з єдиного державного реєстру декларацій про подання ним 14.03.2018 року декларації кандидата на посаду слідчого з розкриття особливо тяжких злочинів.

Аналізуючи вказані докази, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач виявив бажання працювати на запропонованій йому посаді слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів ГУНП в Запорізькій області.

Проте, колегія суддів критично оцінює вказані посилання позивача та висновки суду першої інстанції з огляду на таке.

З наданої позивачем до матеріалів справи фотокопії пропозиції від 14.03.2018 року щодо надання вакантних посад, зокрема, посади слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУПН, вбачається, що вказаний документ не містить ані підпису т.в.о начальника УКЗ ГУНП в Запорізькій області, ані печатки управління кадрового забезпечення, на відміну від зазначених вище пропозицій від 19.01.2018 року, 26.02.2018 року, 15.03.2018 року, 16.03.2018 року та 19.03.2018 року (а.с.56).

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача пояснив, що 14.03.2018 року управлінням взагалі не пропонувались позивачу будь-які вакантні посади, в тому числі і посада слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУПН, та будь-якого рапорту про призначення на вказану посаду позивачем до управління кадрового забезпечення ГУНП в Запорізькій області не подавалось, а відтак і згоди на зайняття ОСОБА_4 вказаної посади не надавалось.

З наданої позивачем до матеріалів справи ксерокопії рапорту на ім'я начальника ГУНП в Запорізькій області про призначення на посаду слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУПН вбачається, що вказаний рапорт не містить відомостей про належну його реєстрацію у відповідному порядку, не зазначено прізвище особи, яка його нібито погодила (а.с.11).

Позивачем та його представником ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції не надано оригіналів пропозиції та рапорту, а відтак судом першої інстанції необґрунтовано прийнято до уваги зазначені копії «документів».

Витяг з єдиного державного реєстру декларацій про подання ОСОБА_4 14.03.2018 року декларації кандидата на посаду слідчого з розкриття особливо тяжких злочинів свідчить тільки про подання такої декларації, а не про наявність вказаної вакантної посади на 14.03.2018 року та її пропозицію управлінням позивачу.

Колегія суддів зазначає, що вказані вище ксерокопія рапорту та фотокопія пропозиції вакантних посад за відсутності оригіналів та будь-яких інших доказів, передбачених законом, не є допустимими та належними доказами у розумінні вимог Кодексу адміністративного судочинства України, не встановлюють у визначений законом спосіб наявність обставин, якими обґрунтовані вимоги позивача, а відтак судом апеляційної інстанції не враховуються.

За результатами дослідження матеріалів справи апеляційним судом не встановлено жодного документально підтвердженого факту, що свідчив би про наявність згоди ОСОБА_5 про призначення його на жодну з вакантних посад під час пропозицій від 19.01.2018 року, 26.02.2018 року, 15.03.2018 року, 16.03.2018 року та 19.03.2018 року.

Щодо переважного права на залишення на службі в поліції при реорганізації відповідно до ч.5 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», то наявність такого права у позивача апеляційним судом не досліджується, оскільки його реалізація можлива при наданні згоди про призначення на вакантну посаду, якої ОСОБА_4 за весь період попередження не надавав.

Наказом Головного Управління Національної поліції в Запорізькій області №102о/с від 19.03.2018 року підполковника поліції ОСОБА_4 звільнено зі служби в поліції з 19.03.2018 року за п.4 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв'язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).

З наведеного вбачається, що відповідачем було здійснено передбачені Законом України «Про Національну поліцію» дії, що передували звільненню позивача за п.4 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію».

За весь час періоду попередження, тобто з 19.01.2018 року по 19.03.2018 року, позивачем не надавалась у встановлений законом спосіб згода про призначення на запропоновані вакантні посади.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про протиправність оскаржуваного наказу та його скасування.

Посилання позивача, з яким погодився суд першої інстанції, що оскільки позивач попереджений про можливе вивільнення 19.01.2018 року, то останнім днем двомісячного терміну, у який звільнення неможливе є 20.03.2018 року, колегією суддів до уваги не приймається, оскільки в даному випадку день звільнення, тобто 19.03.2018 року, є останнім днем служби позивача, що відповідає вимогам ч.3 ст.77 Закону України «про Національну поліцію».

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, доведено правомірність Наказу №102о/с від 19.03.2018 року, яким підполковника поліції ОСОБА_4 звільнено зі служби в поліції з 19.03.2018 року за п.4 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв'язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).

Враховуючи викладене, колегія суду апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції не вірно встановлені обставини справи та постанова прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального права, що у відповідності до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Вирішуючи питання про можливість касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до пункту 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

За приписами пункту 1 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Керуючись статтями 4, 12, 77, 243, 250, 308, 313, 315, 317, 321, 322, 325, 328, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18 червня 2018 року у справі №808/1348/18 задовольнити.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18 червня 2018 року у справі №808/1348/18 скасувати.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повне судове рішення складено 09 листопада 2018 року.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак