Справа № 808/2480/18
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2018-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

15 листопада 2018 року м. Дніпросправа № 808/2480/18
(суддя Татаринов Д.В. м. Запоріжжя)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 26 червня 2018 року у справі №808/2480/18 за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Мелітопольської міської ради Запорізької області, виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання юридичних осіб такими, що не є органами місцевого самоврядування,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 21 червня 2018 року звернулись до суду з позовом до Мелітопольської міської ради Запорізької області, виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, згідно з яким, просять визнати юридичні особи: Мелітопольську міську раду Запорізької області, ідентифікаційний код 25716722, та виконавчий комітет Мелітопольської міської ради Запорізької області, ідентифікаційний код 02140811 такими, що не є органами місцевого самоврядування в розумінні статті 140, статті 143 Конституції України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Позов обґрунтовано тим, що відповідачі не є органами місцевого самоврядування в розумінні ст. 140, 143 Конституції України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та не можуть виконувати функції органу місцевого самоврядування, оскільки територіальна громада м. Мелітополь не утворила в законний спосіб відповідачів.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 26 червня 2018 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі та роз'яснено позивачам їх право на звернення до місцевого суду в порядку Цивільного судочинства України за правилами підсудності процесуального закону.

Ухвала суду мотивовано тим, що позивачі просять суд встановити юридичний факт того, що юридичні особи Мелітопольська міська рада Запорізької області, ідентифікаційний код 25716722, та виконавчий комітет Мелітопольської міської ради Запорізької області, ідентифікаційний код 02140811 не є органами місцевого самоврядування, а отже у цьому випадку фактично йдете про порушення особистих немайнових прав членів відповідної територіальної громади, а відтак ця справа не підсудна Запорізькому окружному адміністративному суду, оскільки підстави викладені у позовній заяві є похідними від вимог приватно-правового спору.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції позивачі зазначаючи про її незаконність оскаржили її до апеляційного суду. Просять скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що зазначений спір носить публічно-правовий характер, оскільки в ньому наявна сторона, яка здійснює публічно-владні управлінські функції. Також скаржники зазначають про те, що положення статті 5 КАС України надають право особі на звернення до суду з вимогою встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Згідно з відзивом на апеляційну скаргу відповідачі посилаючись на помилковість висновків викладених в ній просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов'язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони" , за винятком спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень"; 13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

Як вбачається з тексту позовної заяви, ОСОБА_1 зазначив про порушення відповідачами його прав як суб'єкта господарювання та втручання відповідачів у його господарську діяльність у зв'язку з прийняттям відповідачами неправомірних рішень, оскільки останні не є органами місцевого самоврядування в розумінні статті 140, статті 143 Конституції України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Між тим, суд першої інстанції відмовляючи у відкритті провадження у цій справі не звернув увагу на це та не з'ясував природу спірних відносин, оскільки не надав оцінку вищезазначеним обгрунтуванням позовної заяви, тому як наслідок зробив передчасний висновок, що зазначений спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, в спірних відносинах вирішити питання щодо наявності чи відсутності публічно-правового спору та встановлення наявності чи відсутності здійснення відповідачами по відношенню позивачів своїх владних управлінських функцій на стадії відкриття провадження є неможливим.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до положень статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Отже, законом встановлено вичерпний перелік вимог, з якими особа може звернутися до адміністративного.

При цьому, враховуючи те, що позовні вимоги позивачів заявлені в межах цієї справи в цьому переліку відсутні, суд першої інстанції не позбавлений права залишити позов без руху для з'ясування вимог позивачів.

Відповідно до частини 4 статті 6 КАС України забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Враховуючи те, що суд першої інстанції зробив передчасний висновок про те, що зазначений спір не є публічно-правовим, а також те, що суд першої інстанції не позбавлений права залишити позов без руху для з'ясування вимог позивачів, суд апеляційної інстанції зробив висновок про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 320, статтями 321, 322, 327, 329 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 26 червня 2018 року у справі №808/2480/18 - скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Вступну та резолютивну частини проголошено 15 листопада 2018 року.

Повне судове рішення складено 16 листопада 2018 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко