Справа № 803/957/18
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/175/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю ,,Бізнеспромстиль на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30 липня 2018 року у справі № 803/957/18(м. Луцьк, головуючий суддя Плахтій Н.Б.) за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю ,,Бізнеспромстиль до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В :

30 травня 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю (ТзОВ) ,,Бізнеспромстиль звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління (ГУ) ДФС у Волинській області від 03.05.2018 №1666 ,,Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ ,,Бізнеспромстиль.

Волинський окружний адміністративний суд розглянув справу за правилами спрощеного провадження та 30 липня 2018 року ухвалив рішення, яким відмовив у задоволенні позову в повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ТзОВ ,,Бізнеспромстиль подало апеляційну скаргу, оскільки вважає його протиправним та підлягаючим скасуванню.

В апеляційній скарзі позивач також зазначає, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на ті обставини, що згідно Податкового кодексу України право податкового органу вимагати надання інформації та її документального підтвердження та відповідний обовязок платника податків надати їх не є підставами для направлення податковим органом платнику податків запиту про надання інформації та її документального підтвердження.

Крім того, запити відповідача не відповідають вимогам п. 10 Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом.

Так, пунктом 10 даного порядку визначено, що запит щодо отримання податкової інформації від платників податків та інших субєктів інформаційних відносин оформляється на бланку органу державної податкової служби та підписується керівником (заступником керівника) зазначеного органу. У запиті зазначаються: посилання на норми закону, відповідно до яких орган державної податкової служби має право на отримання такої інформації; підстави для надіслання запиту.

Однак, ГУ ДФС у Волинській області у своєму запиті не зазначила відповідного посилання на норму ст. 73 Податкового кодексу України, згідно якої контролюючий орган має право на отримання інформації від платника податків.

Крім того, підстави на які посилається ГУ ДФС у Волинській області при надсиланні позивачу відповідного запиту не мають правового підґрунтя.

За таких обставин позивач вважає, що інформаційний запит відповідача був надісланий із порушеннями вимог абзаців 1 та 2 п. 73.3 статті 73 Податкового кодексу України та пункту 9, 10 Порядку, а тому такий запит не мав характеру ,,обовязкового для позивача, що свідчить про відсутність правових підстав для винесення оскарженого наказу.

З огляду на викладене, позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Головне управління ДФС у Волинській області подало відзив на апеляційну скаргу, в якому обґрунтовує правомірність оскарженого позивачем рішення суду першої інстанції та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Суд першої інстанції розглянув справу за правилами спрощеного провадження, а тому в силу приписів п.3 ч.1 ст. 311 КАС України, згідно якого суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), колегія суддів визнає правильним розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що ГУ ДФС у Волинській області надіслало на адресу ТзОВ ,,Бізнеспромстиль письмові запити:

1) від 25.01.2018 №1239/10/03-20-12-07 про надання пояснень та їх документального підтвердження, яким відповідач у звязку з виявленням фактів, що свідчать про відхилення в розмірі 4 775 933,00 грн. між сумою задекларованих позивачем податкових зобовязань за грудень 2017 року (р.9 декларації) та сумою ПДВ по зареєстрованих в ЄРПН податкових накладних з датою виписки - грудень 2017 року та порушенням вимог п.п.201.1, 201.10, 201.14 ст.201 ПК України, просив надати протягом пятнадцяти робочих днів з дня отримання запиту копії первинних документів, які підтверджують чи спростовують встановлені розбіжності між даними ЄРПН та податкової звітності з ПДВ (договори, накладні, ТТН, акти виконаних робіт, банківські виписки, журнали обліку по рахунках 361, 362 за грудень 2017 (а.с.16-17);

2) від 20.02.2018 №2848/10/03-20-14-04-11 про надання пояснень та їх документального підтвердження, який був зумовлений аналізом баз даних, за результатами якого встановлено, що ТзОВ ,,Бізнеспромстиль за період з 01.01.2017 по 31.01.2018 імпортовано товари (107 автотранспортних засобів) на митну територію України за митними деклараціями типу ІМ 40 ДЕ від постачальника AUTOSCOU 24 S.R.O. (CZ, Rybna 176/24, Stare Mesto, Чехія) на загальну суму 27 889 568,85 грн. (фактурна вартість). Проте відповідно до інформації, отриманої від ДФС України, Митна Адміністрація Чеської Республіки у своїх відповідях від 12.12.2017 №62519/2017-900000-073 та 18.12.2017 №6626/2017-900000-073 повідомляє, що підприємство AUTOSCOU 24 S.R.O., яке виступає експортером, зареєстроване в Чеській Республіці, але не здійснювало імпорту чи експорту будь-яких товарів. Серед видів діяльності підприємства відсутня торгівля транспортними засобами. У звязку з викладеним контролюючий орган просив надати документи на підтвердження здійснення господарських операцій із придбання товару у AUTOSCOU 24 S.R.O. та реалізації транспортних засобів за період з 01.01.2017 по 31.01.2018 згідно з переліком (а.с.18);

3) від 06.03.2018 №3605/10/03-20-12-07 про надання пояснень та їх документального підтвердження, якому передував аналіз інформації, наявної в АІС ,,Податковий блок, фінансової звітності за 2017 р, податкової звітності з ПДВ за січень-грудень 2017 року та податку на прибуток за 2017 рік, даних Єдиного реєстру податкових накладних, за результатами якого контролюючим органом встановлено реєстрацію відповідачем податкових накладних з постачання ТЗ на адресу контрагентів, у яких відсутні трудові та виробничі ресурси для забезпечення такого обсягу постачання та в яких відбулася підміна номенклатури товару, що може свідчити про нереальність операцій між ТОВ ,,Бізнеспромстиль та контрагентами, реалізацію ,,паперового податкового кредиту ТОВ ,,Бізнеспромстиль з метою надання податкової вимоги третім особам для мінімізації ПДВ. У даному запиті ГУ ДФС у Волинській області просило надати копії первинних, бухгалтерських та господарських документів, що підтверджують операції з ПП ,,Техагротранс, ТзОВ ,,Корпорація КРТ, СТОВ ,,Агрофірма ,,Маяк, ТзОВ ,,Форест імперіал, ТзОВ ,,Голдкорд, ТзОВ ,,Гудленд, ПП ,,ОСОБА_1, ТзОВ ,,ОСОБА_2, ТзОВ ,,Метбудпром Плюс, ТзОВ ,,Світ постачання, ПП ,,Єврозапчастини за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 (а.с.19-20);

4) від 06.04.2018 №5515/10/03-20-14-04-11 про надання пояснень та їх документального підтвердження, у якому відповідач вказав про виявлені факти імпорту ТОВ ,,Бізнеспромстиль за період з 28.01.2016 по 31.12.2017 на митну територію України за митними деклараціями типу ІМ 40ДН транспортних засобів у кількості 1 030 шт. на загальну суму 210,2 тис. грн., однак згідно з даними ЄРПН встановлено реалізацію товарів, придбання яких не підтверджується. Відповідно до звіту форми 1-ДФ у 2016-2017 р.р. на підприємстві працювало 2 працівники. Отже, у платника були відсутні можливості для подетального розбирання ТЗ реалізації їх частин. У звязку з викладеним контролюючий орган просив надати інформацію з приводу задекларованих показників у податковій звітності за період з 28.01.2016 по 31.12.2017 згідно з переліком (а.с.30-31).

У відповідь на запит контролюючого органу від 25.01.2018 №1239/10/03-20-12-07 позивач направив лист від 02.03.2018 №02-03, де вказав, що підприємство не вбачає підстав для надання документів за даним запитом, та вважає себе звільненим від обовязку в наданні відповіді на даний запит з додаванням документів з огляду на норми чинного законодавства. Зазначає, що у запиті не вказано про будь-які порушення вимог податкового чи іншого законодавства, що можуть стати підставою для витребування документів, а також не зазначено ані фактів, ані відомостей, що є джерелом таких фактів (а.с.13-15).

У відповідь на запит контролюючого органу від 20.02.2018 №2848/10/03-20-14-04-11 позивач направив лист від 02.03.2018 №02-03, де вказав, що у звязку з великим обсягом запитуваної інформації просять уточнити перелік контрагентів, щодо яких необхідно надати відповідні документи. Разом з тим, для прикладу відображення господарської операції щодо придбання в компанії AUTOSCOU 24 S.R.O. транспортних засобів та їх подальшу реалізацію надав копії відповідних документів (а.с.12).

У відповідь на запит контролюючого органу від 06.03.2018 №3605/10/03-20-12-07 позивач направив лист від 12.04.2018 №12-04, де повністю продублював свою відповідь від 02.03.2018 №02-03 (9-11).

Як зазначає позивач, відповідь на запит контролюючого органу від 06.04.2018 №5515/10/03-20-14-04-11 не була надана по причині не отримання вказаного запиту.

03.05.2018 ГУ ДФС у Волинській області видало наказ №1666 ,,Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ ,,Бізнеспромстиль, згідно з яким наказано відділу перевірок з окремих питань, позапланових перевірок ризикових платників та моніторингу ризикових операцій управління аудиту ГУ ДФС у Волинській області провести документальну позапланову виїзну перевірку товариства з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства в частині формування та декларування показників податкової звітності з ПДВ та ПнП по операціях з придбання (імпорту) товару від AUTOSCOU 24 S.R.O. за період з 01.01.2017 по 31.01.2018, правомірності формування показників податкової звітності з податку на додану вартість з 28.01.2016 по 31.12.2017 та податку на прибуток за 2017, терміном 5 робочих днів з 03.05.2018 (а.с.8). Підставою для видання вказаного наказу слугувало ненадання пояснень та їх документального підтвердження на запити платнику від 25.01.2018 №1239/10/03-20-12-07, від 20.02.2018 №2848/10/03-20-14-04-11, від 06.03.2018 №3605/10/03-20-12-07, від 06.04.2018 №5515/10/03-20-14-04-11; ст.75, п.п.78.1.1, п.п.78.1.4 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України.

На виконання вказаного наказу посадова особа ГУ ДФС у Волинській області здійснила вихід за адресою позивача, предявила направлення на перевірку від 03.05.2018 №1931 (а.с.29) та наказ на перевірку від 03.05.2018 №1666, який вручений директору ТзОВ ,,Бізнеспромстиль, що підтверджується його підписом у вказаному направленні. Проте перевірка підприємства позивача не здійснена у звязку з не допуском посадової особи до її проведення, про що директором ТзОВ ,,Бізнеспромстиль складений акт не допуску до проведення документальної позапланової виїзної перевірки від 07.05.2018 №07-05/18 та контролюючим органом складений аналогічний акт від 08.05.2018 №243/14-04 (а.с.38-39).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у контролюючого органу були всі законні підстави для надіслання на адресу позивача письмових запитів про надання інформації (пояснень та їх документального підтвердження), які відповідали вимогам ПК України, а останній був зобовязаний у строк, визначений законом, надати запитувані документи.

Оскільки по суті запитів будь-яких пояснень та підтверджуючих документів не надало, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржений наказ ГУ ДФС у Волинській області відповідає вимогам чинного законодавства.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є вірними.

Так, частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Права контролюючих органів визначено положеннями статті 20 ПК України, якою передбачено право отримувати безоплатно від платників податків, у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, повязану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи; проводити відповідно до законодавства перевірки, тощо.

Пунктом 73.3 статті 73 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших субєктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити: 1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; 2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; 3) печатку контролюючого органу.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Так, згідно з підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України підставою для документальної позапланової перевірки є отримання податкової інформації, що свідчить про порушення платником податків валютного та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обовязковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Отже, обовязковою передумовою здійснення документальної перевірки позивача є направлення письмового запиту про надання пояснень та їх документального підтвердження.

Відповідно до підпункту 16.1.5, підпункту 16.1.7 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобовязаний подавати контролюючим органам інформацію в порядку, у строки та в обсягах, встановлених податковим законодавством, подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, повязаних із визначенням обєктів оподаткування (податкових зобовязань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, повязані з обчисленням та сплатою податків та зборів. У письмовій вимозі обовязково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання.

Згідно з пунктом 78.4 статті 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Виходячи з наведених правових норм, колегія суддів дійшла висновку, що документальна позапланова перевірка проводиться на підставі наказу керівника органу державної податкової служби та за наявності підстав для її проведення.

За таких обставин у контролюючого органу є право на оцінку пояснень і їх документальних підтверджень. Якщо ці пояснення не обґрунтовані або документально не підтверджені, перевірка може бути призначена.

Суд першої інстанції дослідив надані сторонами докази та дійшов обґрунтованого висновку, що запити відповідача містять підстави для надіслання запиту; інформацію, яка це підтверджує; перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; печатку контролюючого органу.

Таким чином, отримані позивачем запити за своєю формою та змістом відповідають приписам п. 73.3. статті 73 ПК України та Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 №1245.

Оскільки товариство позивача не надало пояснень та їх документального підтвердження на обовязкові письмові запити ГУ ДФС у Волинській області, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо наявності у контролюючого органу, у відповідності до приписів п.п.78.1.4 п.78.1 статті 78 ПК України, права на видання наказу на перевірку, що унеможливлює задоволення адміністративного позову.

Наведені в апеляційній скарзі доводи позивача не містять обєктивних доказів на спростування висновків суду першої інстанції, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, обєктивно і всебічно зясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст.315, ст. ст. 316, 321, 322 , 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю ,,Бізнеспромстиль залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30 липня 2018 року у справі № 803/957/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5
Повне судове рішення складено 16 листопада 2018 року.