Справа № 804/4597/18
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2018-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

15 листопада 2018 року

м. Дніпро

справа № 804/4597/18

(суддя Олійник В.М. м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 липня 2018 року в адміністративній справі №804/4597/18 за позовом Головного управління Державної фіскальної служби в Дніпропетровській області до товариства з обмеженою відповідальністю «Барс», третя особа Кам’янська об’єднана державна податкова інспекція ГУ ДФС в Дніпропетровській області про стягнення податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної фіскальної служби в Дніпропетровській області 20 червня 2018 року звернулось до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Барс» (далі - ТОВ «Барс»), згідно з яким просить стягнути податковий борг з відповідача на користь держави в сумі 42300,49 грн. шляхом стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, що обслуговують такого платника податків.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач згідно з уточнюючою податковою декларацією № від 26.02.2016 року має суму узгодженого податкового зобов’язання, яка набула статус податкового боргу у сумі 39538,91 грн. та пені у розмірі 2761,58 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 липня 2018 року в адміністративній справі №804/4597/18 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що подання уточнюючої податкової декларації від 26.02.16 р. за № було обумовлено необхідністю виправлення помилки (заниження податкового зобов'язання), припущеної внаслідок подання уточнюючої податкової декларації від 23.02.16 №, тому будь-якого нового податкового зобов'язання по орендній платі з юридичних осіб з 26.02.16 р. у ТОВ «Барс» не виникло.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач оскаржив його до апеляційного суду, з підстав порушення судом норм матеріального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що відповідачем не сплачено самостійно задекларовану суму.

Згідно з відзивом на апеляційну скаргу відповідач просить у її задоволені відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представник позивача який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення представника відповідача яка заперечувала щодо її задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що ТОВ «Барс» подано до Дніпродзержинської ОДПІ податкову декларацію з орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності на 2015 рік (від 12.02.2015 №). В цій декларації платником самостійно визначено - задекларовано податкове зобов'язання у розмірі 144 268,03 грн. за рік з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями у розмірі 12 022,34 грн. по строку сплати щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) періоду.

Стягнення з відповідача узгодженої суми податкового зобов’язання, яке набуло статусу податкового боргу є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Справляння плати за землю здійснюється відповідно до положень податкового кодексу України (далі - ПК України).

Відповідно до пп.266.7.5 п.266.7 ст.266 ПК України платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і до 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об'єкта/об'єктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.

Пунктами 288.2-288.4 ст.288 ПК України передбачено, що платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Пунктом 288.1 ст.288 Податкового кодексу України визначено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

ТОВ «Барс» подано до Дніпродзержинської ОДПІ податкову декларацію з орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності на 2015 рік (від 12.02.2015 №), в якій платником самостійно визначено - задекларовано податкове зобов'язання у розмірі 144 268,03 грн. за рік з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями у розмірі 12 022,34 грн. по строку сплати щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) періоду.

При складанні податкової декларації з плати за землю (орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2015 рік від 12.02.2015 року підприємством було допущено помилку внаслідок неврахування дати закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки (25.02.2015) та помилково задекларовано податкові зобов'язання з орендної плати на загальну суму 144268,03 грн. (по 12022,34 грн. на місяць) за повний календарний рік, що призвело до безпідставного завищення належної до сплати суми грошових коштів.

Відповідно до п.50.1 ст.50 ПК України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

У зв'язку з цим, 19.02.2016 року підприємством подано уточнюючу податкову декларацію з плати за землю (орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 19.02.2016, якою виправлено показники податкової декларації за 2015 рік (декларація прийнята як документ податкової звітності, що підтверджується квитанцією №2 від 19.02.2016 за №). В поданій уточнюючій декларації відкориговано помилкові показники за 2015 рік шляхом їх зменшення на 124921,06 грн., внаслідок чого розмір правильно розрахованої суми податкового зобов'язання складав 19346,97 грн., а саме за січень, лютий 2015 року, по дату закінчення договору 25.02.2015 р.

Разом з тим, внаслідок технічної помилки та за відсутності підстав її подання 23.02.16 р. ТОВ «Барс» було повторно подано уточнюючу податкову декларацію з орендної плати за землю за 2015 рік, якою зменшено суму податкового зобов'язання ще на 125198,23 грн.. Ця податкова декларація прийнята як документ податкової звітності, що підтверджено квитанцією №2 за №.

З метою виправлення даної технічної невідповідності, 26.02.16 ТОВ «Барс» подано уточнюючу податкову декларацію з орендної плати за землю за 2015 рік., якою збільшено податкові зобов'язання з орендної плати за землю за 2015 рік на 125198,23 грн. Податкова декларація прийнята податковим органом, що підтверджується квитанцією №2 від 26.02.16 за №.

Тобто, подання уточнюючої податкової декларації від 26.02.2016 року за № було обумовлено необхідністю виправлення помилки (заниження податкового зобов'язання), допущеної внаслідок подання уточнюючої податкової декларації від 23.02.2016 №, а отже нового податкового зобов'язання по орендній платі з юридичних осіб з 26.02.2016 року у ТОВ «Барс» не виникло та цією податковою декларацією задекларовано не було.

Враховуючи те, що у зв'язку з поданням відповідачем уточнюючої податкової декларації від 26.02.2016 року за № нового податкового зобов'язання по орендній платі не виникло у нього не виникло та нового податкового зобов'язання цією декларацією ним задекларовано не було, суд апеляційної інстанції вважає, що у податкового органу не було підстав вважати задекларовані у ній податкові зобов'язання податковим боргом.

Враховуючи вищезазначене, а також те, що суму пені було нараховано позивачем через невчасну сплату відповідачем зобов’язань з орендної плати за землю, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відсутні і підстави для нарахування такої пені. На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби в Дніпропетровській області – залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 липня 2018 року в адміністративній справі №804/4597/18 – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках передбачених пунктом 2 частини 5 статтею 328 КАС України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 15 листопада 2018 року.

Повне судове рішення складено 16 листопада 2018 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко