Справа № 0940/1505/18
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2018-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2018 р. справа № 0940/1505/18

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Біньковської Н.В.,

за участю: секретаря судового засідання Хоми О.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Карпина М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної державної адміністрації про визнання протиправним рішення про відмову в безоплатній передачі у власність двох земельних ділянок загальною площею 2 га за межами с. Старе Село Жидачівського району Львівської області від 17.07.2018, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Львівської обласної державної адміністрації про визнання протиправним рішення згідно листа за №ЗВГ-ВИХ-278/0/18 від 17.07.2018 про відмову в безоплатній передачі у власність двох земельних ділянок загальною площею 2 га за межами с. Старе Село Жидачівського району Львівської області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно, в порушення вимог статті 59 Земельного кодексу України, відмовлено у безоплатній передачі у власність двох земельних ділянок, які надані йому у користування на правах оренди, загальною площею 2 га за межами с.Старе Село Жидачівського району Львівської області.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві, відповіді на відзив. Додатково пояснив, що згідно договорів оренди землі, позивачу надано в строкове платне користування дві земельні ділянки на території Монастирецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, для влаштування ставків риборозведення, які ним в подальшому створені, однак Львівською ОДА протиправно чиняться перешкоди для отримання ним у безоплатну власність цих земельних ділянок, на свій розсуд тлумачиться діюче законодавство. Відповідач помилково вважає, що водойми, які позивач збудував на цих земельних ділянках є незамкненими, а також що Закон передбачає можливість передачі у власність тільки природньої водойми, а не штучно-створеної. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки набуття права на землю та норми безоплатної передачі земельних ділянок чітко визначені Земельним кодексом України і двоякому трактуванню не підлягають. Згідно ст.59 Земельного кодексу України землі водного фонду за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть перебувати у приватній власності, загальною площею до 3 га. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, зазначених у відзиві на позов та наданому запереченні. Додатково пояснив, що на орендованих позивачем земельних ділянках розташований водний об'єкт площею водного дзеркала 0,88 га, орендовані позивачем земельні ділянки віднесені до земель водного фонду, діючим законодавством не передбачено можливість передачі у власність земельної ділянки під водою (водним простором) окремо від водного об'єкта, громадянам у власність можуть передаватись лише замкнені природні водойми, а не штучно створені. Просив суд в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд встановив наступне.

27.06.2008 здійснено державну реєстрацію земельних ділянок за кадастровим номером НОМЕР_2 площею 1,5381 га, за кадастровим номером НОМЕР_3 площею 0,4620 га, із цільовим призначенням - 10.07 для рибогосподарських потреб, категорія земель - землі водного фонду, вид використання земельної ділянки - влаштування ставка для риборозведення, форма власності - державна власність.

27.06.2008, між ОСОБА_1, як орендарем, та Жидачівською райдержадміністрацією (орендодавцем) укладено договори оренди землі, згідно яких позивачу надано в строкове платне користування дві земельні ділянки площею 1,5380 га та площею 0,462 га, за межами населеного пункту на території Монастирецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, на 25 років, під влаштування ставків для риборозведення (а.с.10-15).

Як зазначає позивач, на цих земельних ділянках ним збудовано ставки.

14.09.2012 позивачем укладено договір оренди водного об'єкта загальнодержавного значення №3, за яким Жидачівська районна державна адміністрація (Орендодавець) надала ОСОБА_1 (Орендарю) в строкове платне користування водне дзеркало ставу площею 0,88 га, розміщене за межами населеного пункту на території Монастирецької сільської ради для риборозведення на 20 років. За умовами цього договору, передача водного об'єкта в оренду не тягне за собою виникнення в Орендаря права власності на нього. Власником водного об'єкта залишається держава, а Орендар користується ним протягом строку оренди (а.с.56-61).

Таким чином, позивачу, органом виконавчої влади, в оренду, на правах строкового платного користування, надано дві земельні ділянки водного фонду та водний об'єкт загальнодержавного значення - водне дзеркало ставу.

14.06.2016 позивачем зареєстровано право приватної власності на нерухоме майно, а саме нежитлову будівлю (А) загальною площею 8,0 та збудовані Дамби №1, Дамби №2, Дамби №3, Дамби №4,5 за адресою: Львівська область, Жидачівський район, с. Старе Село, що підтверджується відомостями з Реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 21.06.2016 та Технічним паспортом на гідротехнічні споруди (дамби) за межами с. Старе Село урочище «Трайдаччин потік» (а.с.27, 49-50).

07.12.2017 та 12.02.2018 позивач звернувся до відповідача із заявами про передачу у власність орендованих ним двох земельних ділянок за межами с. Старе Село Жидачівського району Львівської області загальної площею 2 га для ведення фермерського госпдарства, та повідомити його про результати розгляду цих заяв в строк, передбачений Законом України «Про звернення громадян» (а.с.16, 17).

Не отримавши відповіді на вказані заяви, позивач звернувся із позовною заявою до суду. Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.06.2018, яка набрала законної сили 19.07.2018, позов задоволено, визнано бездіяльність Львівської ОДА протиправною та зобов'язано Львівську обласну державну адміністрацію розглянути заяви ОСОБА_1 від 07.12.2017, 12.02.2018 і надати відповідь в порядку та спосіб, що встановлені Законом України «Про звернення громадян» (а.с.150).

17.07.2018 відповідач, на виконання рішення суду від 12.06.2018, згідно звернення від 13.06.2018, повідомив позивача про те, що за результатами розгляду заяви з'ясовано, що водні об'єкти розташовані на земельній ділянці водного фонду, є штучно створеними ставками, а не замкненою природною водоймою, із наявними водонапускними спорудами та шахтними водоскидами. Відповідно до ч.2 ст.59 Земельного кодексу України громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 га). Порядок передачі в оренду водних об'єктів визначено ст.51 Земельного кодексу України, згідно якої водні об'єкти надаються в користування на умовах оренди на земельних торгах, у комплексі із земельною ділянкою, на якій вони розташовані, згідно договору, погодженого з центральним органом влади що реалізує державну політику у сфері водного господарства. Законодавством не передбачена можливість передачі у власність чи користування земельної ділянки під водою (водним простором) окремо від водного об'єкта (а.с.19).

Таку відмову позивач вважає протиправною, у зв'язку з чим оскаржив її до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами (ст.3 Земельного кодексу України).

Відповідно до статей 58 Земельного кодексу України, 4 Водного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зайняті, зокрема, морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об'єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами.

Згідно статті 1 Водного кодексу України водний об'єкт - це природний або створений штучно елемент довкілля, в якому зосереджуються води (море, лиман, річка, струмок, озеро, водосховище, ставок, канал, а також водоносний горизонт); ставок - штучно створена водойма місткістю не більше 1 млн. кубічних метрів.

Отже, ставки відносяться до водних об'єктів, а землі на яких знаходяться водні об'єкти, в тому числі ставки, відносяться до земель водного фонду.

Частиною 1 статті 81 Земельного кодексу України визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Згідно статті 59 Земельного кодексу України землі водного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

Громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів). Власники на своїх земельних ділянках можуть у встановленому порядку створювати рибогосподарські, протиерозійні та інші штучні водойми.

Землі водного фонду за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються у постійне користування:

а) державним водогосподарським організаціям для догляду за водними об'єктами, прибережними захисними смугами, смугами відведення, береговими смугами водних шляхів, гідротехнічними спорудами, а також ведення аквакультури тощо;

б) державним підприємствам для розміщення та догляду за державними об'єктами портової інфраструктури;

в) державним рибогосподарським підприємствам, установам і організаціям для ведення аквакультури.

Громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування об'єктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації об'єктів портової інфраструктури та інших об'єктів водного транспорту. Землі водного фонду можуть бути віднесені до земель морського і річкового транспорту в порядку, встановленому законом.

Використання земельних ділянок водного фонду для рибальства здійснюється за згодою їх власників або за погодженням із землекористувачами.

Разом з цим, згідно пункту «д» частини 4 статті 84 Земельного кодексу України до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Суд зазначає, що у частині другій статті 59 Земельного кодексу України йдеться про можливість безоплатної передачі громадянам у власність замкнених природних водойм, а не земельних ділянок водного фонду. Порядок безоплатної передачі у власність земель державної власності водного фонду нормами Земельного кодексу не визначений. Натомість, встановлено можливість використання таких земель на умовах оренди.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, у відповідача не виникло обов'язку передачі у власність позивачу земельних ділянок водного фонду, тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищезазначене, у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду апеляційної інстанції через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

ОСОБА_1 (код НОМЕР_1, АДРЕСА_1)

Львівська обласна державна адміністрація (, вул. Винниченка 18, м.Львів, 79008)

Суддя Біньковська Н.В.

Рішення складене в повному обсязі 16.11.2018.