Справа № 817/1723/18
Суддя: Щербаков В.В.
Дата ухвалення: 2018-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

01 жовтня 2018 року м. РівнеСправа №817/1723/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Щербакова В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Держгеокадастру у Рівненській області
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області (далі ГУ Держгеокадастру у Рівненській області) про визнання протиправними дій щодо відмови у наданні позивачу, учаснику бойових дій, дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2га, яка розташована на території Здовбицької сільської ради Здолбунівського району Рівненської області для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, яка оформлена листом №Р-1342/0-1961/0/94-18 від 26.04.2018; зобов`язання вчинення дій щодо надання позивачу, учаснику бойових дій, дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2га, яка розташована на території Здовбицької сільської ради Здолбунівського району Рівненської області для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 29.03.2018 звернувся до відповідача із заявою про надання йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га, яка розташована на території Здовбицької сільської ради Здолбунівського району Рівненської області для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, до якої долучив викопіювання з публічної кадастрової картки графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування вільної земельної ділянки; посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 від 12.03.2015, що підтверджує безпосередню участь у проведенні антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей. Відповіддю ГУ Держгеокадастру у Рівненській області №Р-1342/0-1961/0/94-18 від 26.04.2018 відмовлено у задоволенні заяви позивача із зазначенням, що Здовбицька сільська рада повідомила відповідача про першочергове забезпечення земельними ділянками місцевих мешканців учасників АТО, що проживають на території Здовбицької сільської ради, яким позивач не є. Вважаючи відмову відповідача немотивованою, такою, що суперечить ч.7 ст.118 ЗК України.

Ухвалою від 10.07.2018 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні. Разом з тим, судом встановлено строк для подачі відповідачем відзиву на позовну заяву (відзив).

У встановлений судом строк відповідачем до суду подано відзив, у якому він заперечив проти задоволення позовних вимог. Відзив обґрунтований тим, що за результатами розгляду клопотання позивача ГУ Держгеокадастру у Рівненській області було прийнято рішення, оформлене у вигляді листа, від 26.04.2018 №Р-1342/0-1961/0/94-18 про відмову у його задоволенні. Відповідач вказав, що згідно з рішенням колегії Держземагенства України №2/1 від 14.10.2014 "Про обов`язкове направлення на розгляд до місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності", з 15.10.2014 під час розгляду клопотань фізичних та юридичних осіб про надання дозволів на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земель сільськогосподарського призначення державної власності Головним управлінням Держгеокадастру у Рівненській області, органи місцевого самоврядування за місцем розташування відповідної ділянки висловлюють позицію щодо можливості надання такого дозволу. Оскільки на лист відповідача Здовбицька сільська рада повідомила про першочергове забезпечення земельними ділянками місцевих мешканців-учасників АТО, що проживають на території Здовбицької сільської ради, та відмовила ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га. Вважає, що у зв`язку з запереченням Здовбицької сільської ради у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, у відповідача відсутні підстави для надання ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проекту землеустрою.

Протокольною ухвалою від 04.09.2018 судом закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

У судове засідання сторони не прибули, про дату, час і місце судового розгляду сторони повідомлені належним чином, про причини неприбуття суд не повідомили. Разом з тим, від позивача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Частиною 3 статті 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно з ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути адміністративну справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення повністю з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , який зареєстрований з 11.01.2018 по АДРЕСА_1 , є особою, яка має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_1 від 12.03.2015 (а.а.с.9-10,12).

29.03.2018 ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Рівненській області відповідно до статті 118 Земельного кодексу України, про надання йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га, яка розташована на території Здовбицької сільської ради Здолбунівського району Рівненської області для ведення особистого селянського господарства. До заяви позивач долучив викопіювання з публічної кадастрової карти із зазначенням бажаної для відведення йому земельної ділянки у власність (а.а.с.13,14).

За результатами розгляду звернення позивача ГУ Держгеокадастру у Рівненській області повідомило ОСОБА_1 листом від 26.04.2018 №Р-1342/0-1961/0/94-18 про відмову у задоволенні клопотання (а.с.15).

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з ч.1 ст.3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Приписами статті 80 ЗК України визначено, що суб`єктами права власності на землю є: громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Відповідно до ст.81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Згідно з частинами 1 та 2 статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Частиною 3 статті 116 ЗК України встановлено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини 6 статті 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

З метою одержання у власність земельної ділянки, позивач відповідно до статті 118 ЗК України звернувся до ГУ Держгеокадастру у Рівненській області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, позивача до заяви від 29.03.2018 долучено всі необхідні документи, визначені вимогами чинного законодавства України.

Разом з тим, як на підставу відмови у задоволенні клопотання позивача, відповідач посилається на рішення Здовбицької сільської ради Здолбунвського району Рівненської області від 16.04.2018 №475 (а.с.31), згідно з яким при наданні дозволів на виготовлення проектів землеустрою, щодо відведення земельних ділянок учасникам антитерористичної операції на сході України та учасникам бойових дій, враховувати місце реєстрації проживання, зокрема, земельні ділянки на території Здовбицької сільської ради надавати виключно жителям села Здовбиця учасникам АТО.

Крім того, відповідач також посилається на рішення колегії Держземагенства України №2/1 від 14.10.2014 "Про обов`язкове направлення на розгляд до місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності", з 15.10.2014 під час розгляду клопотань фізичних та юридичних осіб про надання дозволів на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земель сільськогосподарського призначення державної власності ГУ Держгеокадастру у Рівненській області, органи місцевого самоврядування за місцем розташування відповідної ділянки висловлюють позицію щодо можливості надання такого дозволу.

Частиною 7 статті 118 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно з частиною четвертою статті 122 ЗК України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до пунктів 1, 2 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15 (далі Положення №15), Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 №308 затверджено Положення про Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області, відповідно до п.1 якого ГУ Держгеокадастру у Рівненській області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

З огляду на викладене, суд критично оцінює доводи відповідача про те, що підстави для задоволення клопотання позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0га - відсутні, оскільки на час звернення позивача з відповідним клопотанням вирішення питань про передачу у власність або у користування для всіх потреб земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності віднесено до компетенції ГУ Держгеокадастру у Рівненській області, як територіального органу Держгеокадастру, а не Здовбицької сільської ради.

При цьому, такі підстави не відповідають вичерпному переліку підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, наведеного в ч.7 ст.118 ЗК України, а тому відмова відповідача у наданні позивачу такого дозволу, оформлена листом від 26.04.2018 №Р-1342/0-1961/0/94-18, не відповідає вимогам чинного законодавства України.

Водночас, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27.02.2018 у справі №545/808/17 та від 24.04.2018 у справі №814/1961/17.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Так, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу дій щодо відмови у наданні ОСОБА_1 , учаснику бойових дій, дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність на території Здовбицької сільської ради Здолбунівського району Рівненської області, на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд приходить до висновку про їх протиправність.

Разом з тим, з метою відновлення порушеного права позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги про надання позивачу, учаснику бойових дій, дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2га, яка розташована на території Здовбицької сільської ради Здолбунівського району Рівненської області для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності.

При цьому, таке рішення суду не призведе до втручання у дискреційні повноваження Держгеокадастру України, оскільки дискреційні повноваження не є необмеженими та закінчуються з прийняттям таким органом виконавчої влади певного рішення, та свідчить про те, що він скористався наданим йому правом свободи дій для його винесення (дискреційними повноваженнями), чим виключив можливість прийняття іншого рішення.

Відповідно до рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2, стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Водночас ч.2 ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Рисовський проти України" (№29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу "належного урядування".

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах "Beyeler v. Italy" №33202/96, "Oneryildiz v. Turkey" №48939/99, "Moskal v. Poland" №10373/05) (п.70).

Згідно з п.4 ч.2 ст.245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач не довів правомірності своїх дій, в той час як позивачем позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами, а відтак, позов слід задовольнити повністю.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то підстави для застосування положень ст.139 у суду відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :
Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області відповідача щодо відмови у наданні ОСОБА_1 , учаснику бойових дій, дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2га, яка розташована на території Здовбицької сільської ради Здолбунівського району Рівненської області для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, яка оформлена листом №Р-1342/0-1961/0/94-18 від 26.04.2018.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області (вул.С. Петлюри, 37, м.Рівне, 33013; ) надати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ), учаснику бойових дій, дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2га, яка розташована на території Здовбицької сільської ради Здолбунівського району Рівненської області для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд (пп.15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України).
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 листопада 2018 року.

Суддя Щербаков В.В.