Справа № 403/559/18
Суддя: Атаманова С. Ю.
Дата ухвалення: 2018-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №403/559/18 провадження № 2-а/403/9/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2018 року смт.Устинівка

Устинівський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Атаманової С.Ю., при секретарі судових засідань ОСОБА_1,

з участю:

позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Устинівка адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Бургаз Максима Васильовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Устинівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області лейтенанта поліції Департаменту патрульної поліції Бургаз М.В. про визнання протиправними дій відповідача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, скасування постанови серія ВР №014378 від 10.07.2018 року про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, та закриття провадження в справі за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 21 вересня 2018 року старшим державним виконавцем Устинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Буря О.В. йому була вручена постанова про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого документу - постанови серія ВР №014378, виданої 10.07.2018 року Управлінням патрульної поліції в м.Кропивницькому, про стягнення з нього на користь держави штрафу в сумі 850,00 грн.. Зі змісту наданої на його прохання державним виконавцем копії постанови вбачається, що 10 липня 2018 року близько 13 год.40 хв. на автодорозі М-12 Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам"янка 702 він здійснював керування транспортним засобом GEELY, номерний знак НОМЕР_1, у якого було нанесено тонування на задні світлові прилади, а також не надав для перевірки страховий поліс цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, порушивши п.2.1 ґ та п.31.4.3 ґ Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.

Заперечуючи правомірність дій відповідача щодо винесення даної постанови, позивач вказує про те, що 10 липня 2018 року він дійсно керував транспортним засобом по автодорозі М-12 та був зупинений поліцейськими патрульної поліції, яким не сподобався колір задніх світлових приладів (задніх стоп сигналів) автомобіля. Після надання поліцейському для перевірки документів, передбачених п.2.1 Правил дорожнього руху, та отримання від нього рекомендації здійснити заміну задніх світлових приладів, він поїхав далі. При цьому жодних постанов чи зауважень про вчинення ним адміністративного правопорушення працівниками поліції оголошено не було, що підтверджується резолютивною частиною оскаржуваної постанови, де відсутні відомості про отримання ним копії вказаної постанови чи направлення її рекомендованим листом на адресу його місця проживання. Оскільки постанова серії ВР №014378 від 10 липня 2018 року виносилась без його присутності, відповідачем не було роз"яснено йому, як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, прав, передбачених ст.268 КУпАП, зокрема, щодо ознайомлення з матеріалами справи, надання пояснень, подання доказів, заявлення клопотань, користування юридичною допомогою адвоката. Крім того, відповідач в оскаржуваній постанові не вказав суть порушення, передбаченого п.п."ґ" п.31.4.3 Правил дорожнього руху, оскільки за змістом останнього забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідностей таким вимогам - зовнішні світлові прилади: на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світло пропускання. З огляду на те, що про існування постанови про накладення на нього адміністративного стягнення серія ВР №014378 від 10 липня 2018 року він дізнався лише 21 вересня 2018 року в зв"язку з відкриттям виконавчого провадження по її примусовому виконанню, вважав наявними підстави для поновлення йому передбаченого законом строку оскарження вказаної постанови, оскільки остання не була вручена йому особисто та не направлялась на його адресу проживання поштовим зв"язком. Зміна на даний час реєстраційного номера транспортного засобу, зазначеного в оскаржуваній постанові, пов"язана із проведенням ним, як новим власником, 17 липня 2018 року державної реєстрації вказаного автомобіля, оскільки на час складення постанови, останній належав іншій особі. Після оформлення права власності на автомобіль ним 24.07.2018 року було оформлено також і новий поліс №АМ/6224731 обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому поліс страхування, що був наявний у нього на дату винесення постанови, він позбавлений можливості надати, оскільки не знав про оскаржувану постанову та необхідність збереження вказаного полісу для надання його до суду.

В судовому засіданні по розгляду справи позивач викладені в позовній заяві вимоги підтримав повністю, прохав суд їх задоволити. Суду також пояснив, що причиною зупинки транспортного засобу під його керуванням відповідачем була названа не відповідність кольору задніх стоп-сигналів його автомобіля марки «GEELY» тим, які передбачені заводом-виробником, та для порівняння вказано на відповідні світлові прилади службового поліцейського автомобіля іншої марки «TOYOTA Prius». За вказаних обставин зазначення в оскаржуваній постанові наявного тонування задніх стоп-сигналів його автомобіля грунтується лише на візуальному сприйнятті їх кольору працівником поліції та є безпідставним, оскільки колір задніх стоп-сигналів його автомобіля є червоним, що відповідає передбаченим законом вимогам, а в оскаржуваній постанові від 10.07.2018 року взагалі відсутні посилання на будь-які докази, на підставі яких відповідачем було встановлено дане порушення.

В судове засідання відповідач по справі інспектор роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області лейтенант поліції Департаменту патрульної поліції Бургаз М.В. не з'явився. Про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся відповідно до положень ч.3 ст.124, ст.ст.129, 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Про причини неявки суд не повідомив (а.с.28, 29, 31, 42, 44, 46, 54). За вказаних обставин, з урахуванням положень ч.1 ст.205, ч.3 ст.268 КАС України розгляд адміністративної справи здійснюється за відсутності відповідача.

Відповідно до поданого до суду відзиву на позовну заяву, датованого 19.10.2018 року, відповідач по справі Бургаз М.В. зазначає про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 є незаконними, безпідставними та необгрунтованими, оскільки ним не надано належних та допустимих доказів на їх підтвердження. Заперечуючи проти позову, вказує, що 10.07.2018 року о 13 год.40 хв. при здійсненні патрулювання ним та його напарником було зафіксовано факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме: керування ним на а/д М-12 «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам"янка» транспортним засобом «GEELY JL716» д.н.з. НОМЕР_4 у якого нанесено тонування на задні світлові прилади (п.31.4.3 «ґ» Правил дорожнього руху), а також не надання при перевірці документів полісу обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п.2.1 «г» Правил дорожнього руху. В ході чого ним було проведено розгляд справи та складено постанову відносно ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП. Посилаючись на норми діючого законодавства, вказує, що відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному та об"єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Згідно ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом"якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі. При винесені постанови позивачу були роз"ясненні його права і обов"язки, передбачені ст.ст.268, 287-289, 307, 308 КУпАП та ст.63 Конституції України. В оскаржуваній позивачем постанові серії ВР №014378 чітко вказана суть порушення чинних Правил дорожнього руху, постанова складена у відповідності до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395. Відповідно до ст.283 КУпАП оскаржувана постанова містить всі вимоги, визначені КУпАП: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. З огляду на викладене, відповідач вважає, що в його діях щодо винесення постанови серії ВР №014378 від 10.07.2018 року відносно ОСОБА_2 порушень не було; оскаржувана позивачем постанова відповідає вимогам закону, а її суть обставинам правопорушення; постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, а стягнення застосоване в межах санкції ч.1 ст.126 КУпАП, за якою позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності. Разом з тим, у відзиві на позовну заяву відповідачем зазначено про неможливість надати до суду відео-фіксацію розгляду справи для підтвердження вище викладеного у зв"язку з технічними причинами. Таким чином, за відсутності наданих позивачем доказів, які б спростовували факт наявності адміністративного правопорушення, та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, відповідач вважає позовні вимоги ОСОБА_2 такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі (а.с.48-51).

Доказів направлення позивачу копії відзиву згідно вимог п.2 ч.4 ст.162 КАС України відповідачем суду надано не було.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Устинівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області, в судове засідання по розгляду адміністративної справи не з"явився. Згідно письмової заяви прохав розглянути справу без його участі за наявними в ній матеріалами (а.с.32), що відповідно до вимог ч.1 ст.205, ч.3 ст.268 КАС України не перешкоджає розгляду даної справи.

Доказів направлення третій особі копії відзиву згідно вимог п.2 ч.4 ст.162 КАС України відповідачем суду також надано не було.

На виконання вимог п.2 ч.3 ст.246 КАС України суд зазначає заяви та клопотання, що подавались під час судового розгляду справи.

Ухвалою судді від 11 жовтня 2018 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі визнано поважними причини пропуску позивачем ОСОБА_2 встановленого законом десятиденного строку звернення до суду з позовною заявою щодо оскарження рішення суб"єкта владних повноважень по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та поновлено зазначений строк для звернення до суду з позовною заявою до інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області лейтенанта поліції Департаменту патрульної поліції Бургаз М.В. про визнання дій протиправними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с.20-23).

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши зміст заперечень, викладених відповідачем у відзиві на позовну заяву, докази по справі, судом встановлені наступні фактичні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Судом по справі встановлено, що 10 липня 2018 року відповідачем - інспектором роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Бургаз М.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР №014378, якою на позивача ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 10.07.2018 року о 13 год. 40 хв. на автодорозі М-12 Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам"янка 702 водій ОСОБА_2 здійснював керування транспортним засобом GEELY JL716, номерний знак НОМЕР_1, у якого було нанесено тонування на задні світлові прилади, а також не надав для перевірки страховий поліс цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, порушивши п.2.1 ґ та п.31.4.3 ґ Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП. При цьому в п.10 вказаної постанови, що має назву «Копію постанови мною отримано» відсутні: підпис особи, притягнутої до адміністративної відповідальності; запис про відмову від підпису або отримання копії постанови; відомості про надсилання копії постанови рекомендованим листом поштою із зазначенням вихідного номеру та дати. В п.8 оскаржуваної постанови відповідачем зазначено про те, що до постанови додається, дослівно, «відео 128» (а.с.6).

Будь-яких інших записів, в тому числі викладу обставин, за яких відповідачем було встановлене наявне на автомобілі під керуванням позивача тонування із посиланням на відповідні докази, оскаржувана постанова не містить.

Право керування позивача транспортним засобом «категорії В» підтверджується посвідченням водія серії ЕІЯ №091905, виданим 29.03.2000 року (а.с.20)

Як вбачається з наданої позивачем копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5, 17 липня 2018 року була здійснена державна реєстрація транспортного засобу марки GEELY, модель JL716, реєстраційний номер НОМЕР_2. Власником вказаного транспортного засобу зазначений ОСОБА_2. Датою проведення першої реєстрації транспортного засобу є 25.03.2011 року (а.с.19).

Згідно доданої позивачем до позовної заяви копії поліса №АМ/6224731 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, вказаний договір (поліс) набирає чинності з початку зазначеного строку його дії: з 25.07.2018 року до 24.07.2019 року, страхувальником є ОСОБА_2, а забезпеченим транспортним засобом - GEELY JL716, тип ВІ номерний знак НОМЕР_2 (а.с.18).

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.09.2018 року серія ВП №57267844 старшим державним виконавцем Устинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Буря О.В. відкрито виконавче провадження з виконання постанови серії ВР №014378, виданої 10.07.2018 року Управлінням патрульної поліції в м.Кропивницькому про стягнення з ОСОБА_2 штрафу на користь держави в сумі 850,00 грн.(а.с.5).

Виконуючи приписи ст.244 КАС України та даючи оцінку аргументам, наведеним позивачем та відповідачем, як учасниками судового процесу, щодо наявності обставин (фактів), якими обґрунтовуються їх вимоги та заперечення, в тому числі вирішуючи питання про те, чи були порушені права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також доказам, якими вони підтверджуються, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно роз'яснень п.3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» до правових актів індивідуальної дії належать рішення (постанови) про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності, які прийняті суб'єктами владних повноважень (крім суду).

Відповідно до положень ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене, під час розгляду даної адміністративної справи, судом перевірялось дотримання відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, зазначених вище вимог, зокрема, того, чи була постанова про накладання адміністративного стягнення від 10.07.2018 рокуприйнята ним на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією і законами України, обґрунтовано, добросовісно, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Правовідносини, які виникли між сторонами у справі, врегульовані нормами Законів України «Про національну поліцію», «Про дорожній рух», «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - Правила дорожнього руху), Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Відповідно до ч.1 ст.8, п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.18 Закону України «Про національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Поліцейський зобов'язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

До основних повноважень поліції, відповідно до покладених на неї завдань, крім інших, належить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі (п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про національну поліцію»).

Згідно положень ст.35 вказаного Закону, поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об'єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.Поліцейський зобов'язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Відповідно до ст.32 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках:1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи;2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення;3) якщо особа перебуває на території чи об'єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю;4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо;5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події;6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об'єктом вчинення правопорушення.

Відповідно до п.п.«ґ» п.2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

На вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 (п.2.4 Правил дорожнього руху).

Пунктами 21.2, 21.3 ст.21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, крім інших, відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод. При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у п.21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Таким чином, системний аналіз зазначених вище правових норм, які регулюють правовідносини, що виникли між сторонами у справі, дає можливість зробити висновок про те, що поліцейський, діючи виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законами України, може зупиняти транспортні засоби, серед іншого, лише у тому разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху, та зобов'язаний при цьому поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки. В свою чергу водій на вимогу працівника поліції повинен зупинитися з дотриманням вимог Правил та пред'явити для перевірки документи, зазначені в п.п.2.1 Правил дорожнього руху, зокрема, і поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

З огляду на викладене, необхідною передумовою для визнання законною вимоги поліцейського щодо пред'явлення водієм полісу (сертифікату) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є порушення водієм Правил дорожнього руху або скоєння ним дорожньо-транспортної пригоди, за наявності якого (яких) у водія виникає обов'язок пред'явити для перевірки такий поліс (сертифікат).

Натомість, як вбачається зі змісту оскаржуваної позивачем постанови серія ВР №014378, відповідачем - лейтенантом поліції Бургаз М.В. при розгляді справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху було встановлено, що позивач ОСОБА_6 здійснював керування транспортним засобом, у якого нанесено тонування на задні світлові прилади, однак належних та допустимих в розумінні ст.ст.73, 74 КАС України доказів вчинення позивачем саме порушення, передбаченого п.п. "ґ" п.31.4.3 Правил дорожнього руху під час керування ним транспортним засобом 10.07.2018 року близько 13 год. 40 хв. по автодорозі Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам"янка, яке стало підставою для зупинки автомобіля позивача, відповідачем суду надано не було, що свідчить про здійснення ним контролю за наявністю у позивача полісу (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та дотриманням Правил дорожнього руху не на підставі та з перевищенням повноважень, наданих йому законом.

При цьому суд також приймає до уваги, що пояснення позивача ОСОБА_2 про відсутність порушення ним Правил дорожнього руху під час керування транспортним засобом, не були спростовані відповідачем під час судового розгляду даної адміністративної справи, оскільки жодних доказів правомірності прийнятого ним рішення відповідачем до суду подано не було.

Крім того, відповідно до положень ч.4 ст.9 КАС України, яка передбачає право суду вживати визначених законом заходів, необхідних для з"ясування всіх обставин у справі, в тому числі витребування доказів з власної ініціативи, ухвалою суду від 22.10.2018 року, з метою прийняття законного та обгрунтованого рішення, від Управління патрульної поліції в Кіровоградській області було витребувано запис з нагрудної відеокамери (відеорегістратора) інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Бургаз М.В. за 10 липня 2018 року за фактом зупинення ним транспортного засобу під керуванням гр-на ОСОБА_2, або показань інших технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису вказаної зупинки (а.с.36-38).

Між тим, у відзиві на позов відповідач зазначив про неможливість надання до суду відеофіксації розгляду ним справи стосовно позивача у зв"язку з технічними причинами (а.с.51).

Згідно відповіді начальника Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_7, надати запис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора роти №3 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП лейтенанта поліції Бургаз М.В. за 10.07.2018 року за фактом зупинення ним близько 13 год. 40 хв. на автодорозі М-12 «Стрий - Тернопіль - Кропивницький - Знам"янка» транспортного засобу під керуванням гр-на ОСОБА_2 не представляється можливим у зв"язку з відсутністю відео фіксації факту вчинення правопорушення за плином часу (а.с.53).

Згідно положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

За змістом ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч.2 вказаної статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику суду як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини одним із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду є принцип рівності сторін, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом (п.26 рішення у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року, заява № 7460/03; п.23 рішення у справі "Гурепка проти України (№2)" від 08 липня 2010 року, заява №38789/04).

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз'яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Таким чином, саме відповідач, як суб'єкт владних повноважень, зобов'язаний довести правомірність складання ним постанови серія ВР №014378 від 10.07.2018 року, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху, що стало підставою для зупинки транспортного засобу під його керуванням та здійснення розгляду справи в присутності позивача з дотриманням положень ст.268 КУпАП.

Разом з тим, з досліджених судом письмових доказів вбачається, що позивача фактично було притягнуто до адміністративної відповідальності лише за порушення ч.1 ст.126 КУпАП, тобто за непред'явлення полісу (сертифікату) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і відповідачем не було надано суду доказів складення стосовно позивача постанови про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП, за керування ним транспортним засобом, що має несправності світлових приладів чи інші технічні несправності, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів; відповідачем, перед прийняттям вказаного рішення, об'єктивних доказів (показань свідків, відеозапису тощо), необхідних для вирішення справи про наявність обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху, що стало підставою для зупинки транспортного засобу під його керуванням, зібрано не було, що підтверджується також і не наданням до суду зазначеного в графі 9 оскаржуваної постанови «До постанови додаються», зазначеного в ній «відео 128», і в судове засідання по розгляду справи по суті відповідачем, як суб"єктом владних повноважень, також не було надано жодних доказів, покладених ним в основу прийнятого стосовно позивача рішення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, хоча судом йому була надана можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставили його в суттєво менш сприятливе становище порівняно з позивачем.

Отже, з оскаржуваної постанови не вбачається, що у відповідача були законні підстави для зупинки транспортного засобу під керуванням позивача, вичерпний перелік яких передбачений ст.35 Закону України «Про національну поліцію», і, як наслідок, законне право вимагати від позивача пред'явлення ним для перевірки договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що за відсутності інших визначених законом підстав, наявність яких не була доведена відповідачем, може здійснюватись виключно у випадку порушення водієм Правил дорожнього руху.

Крім того, п.10 оскаржуваної постанови серії ВР №014378, що має назву «Копію постанови мною отримано» не містить записів про: відмову позивача ОСОБА_2 від підпису даної постанови або отримання копії вказаної постанови за результатами розгляду стосовно нього справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, а також відомостей про надсилання відповідачем копії постанови на адресу проживання позивача ОСОБА_2 рекомендованим листом поштою із зазначенням вихідного номеру та дати.

При цьому увагу суду звертає і та обставина, що самим відповідачем Бургаз М.В. у відзиві на позовну заяву також не було зазначено про те, чому позивачу, якому за твердженням відповідача були роз"ясненні його права, передбачені ст.268 КУпАП, не була вручена постанова про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 425,00 грн. на місці розгляду справи про адміністративне правопорушення, або чому в постанові відсутній запис про відмову позивача від її отримання, і тим більше, чому в порушення вимог нормативно-правових актів, оскаржувана постанова не була направлена позивачу на адресу його місця проживання.

З огляду на викладене, надані позивачем ОСОБА_2 пояснення щодо складення оскаржуваної постанови без його участі, не були спростовані відповідачем належними та допустими в розумінні ст.ст.73, 74 КАС України доказами, оскільки зі змісту прийнятого ним, як суб"єктом владних повноважень, рішення, не вбачається підстав, за наявності яких присутнім під час розгляду справи позивачем не була отримана копія оскаржуваної постанови, а також причин, які в подальшому перешкодили відповідачу направити позивачу ОСОБА_2 копію постанови поштою рекомендованим листом.

З урахуванням зазначеного, суд критично сприймає викладені відповідачем у відзиві на позов твердження про те, що оскаржувана постанова винесена ним з дотриманням вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395, та положень ст.283 КУпАП, виходячи з наступного.

За змістом п.п.4, 8, 9 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерством внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 року, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа розглядається лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (стаття 268 КУпАП). Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Згідно положень п.п.2, 5 Розділу ІV Інструкції зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати ст.283 КУпАП. Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, оголошується негайно після закінчення розгляду справи (ст.285 КУпАП). Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено.

Разом з тим, доказів на підтвердження факту роз'яснення позивачу, як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, його прав, передбачених ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України, а також доказів перевірки доводів позивача щодо обставин адміністративного правопорушення, оцінки цих пояснень під час винесення оскаржуваної постанови або мотивів відхилення таких доводів, розгляду справи в присутності позивача, як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та вручення йому копії постанови або надсилання копії постанови рекомендованим листом на адресу позивача, лейтенантом поліції Бургаз М.В. суду надано не було.

За змістом ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. При цьому постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З урахуванням викладеного, суд звертає увагу на недотримання відповідачем вимог ст.283 КУпАП щодо необхідності зазначення в постанові технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис, оскільки здійснений відповідачем запис про те, що до постанови додається «відео 128» суперечить вимогам п.п.2.3, 2.5 Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції №100 від 03.02.2016 року, згідно яких кожній нагрудній відеокамері (відеореєстратору) присвоюється ідентифікаційний номер; нагрудною відеокамерою (відеорестратором) забезпечується кожний працівник патрульної поліції, який заступає в зміну, в будь-якому випадку хоча б однією нагрудною відеокамерою (відеореєстратором) забезпечується екіпаж.

Таким чином, відповідач мав зазначити в оскаржуваній постанові назву та інші дані про використаний ним технічний засіб, яким здійснювався відеозапис, однак такі відомості в постанові відсутні.

Крім того, відповідно до вимог ст.283 КУпАП в постанові має бути зазначено опис обставин, установлених під час розгляду справи.

Відповідно до вимог п.п.31.4, 31.4.3 Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: зовнішні світлові прилади: а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу; б) порушено регулювання фар; в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла; г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу; ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Державним стандартом України ДСТУ UN/ECE R48-02:2002 «Єдині технічні приписи щодо офіційного затвердження дорожніх транспортних засобів стосовно встановлення засобів освітлення та світлової сигналізації» (Правила ЕЄК ОН N48-02:2001, ІDТ) регламентовано кольори вогнів автомобіля. Згідно з підрозділом 5.15 вказаного державного стандарту (з наступними доповненнями) засоби освітлення та світлової сигналізації повинні мати колір: ліхтар заднього ходу - білий; покажчик повороту - автожовтий, позаду допускається червоний; аварійний сигнал - автожовтий, позаду допускається червоний; стоп-сигнал - червоний; задній габаритний ліхтар - червоний; задня протитуманна фара - червоний; стоянковий вогонь - червоний позаду.

Натомість, зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається, яким чином відповідачем було виявлено тонування та яких саме задніх світлових приладів автомобіля під керуванням позивача, як і не зазначено про те, що виявлене тонування зменшує прозорість чи світлопропускання розсіювачів світлових приладів, внаслідок чого наявний колір стоп-сигналу не відповідає державному стандарту та має інше забарвлення, відмінне від дозволеного - червоного.

За вказаних обставин, без надання суду відеозапису зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2, письмових пояснень свідків та інших доказів в розумінні ст.251 КУпАП, встановлення відповідачем наявності в діях позивача порушень п.п.«ґ» п.31.4.3 Правил дорожнього руху, грунтується виключно на його візуальному спостереженні, що не може свідчити про всебічність та повноту встановлення обставин справи про адміністративне правопорушення під час її розгляду, виходячи з того, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Таким чином, наявні у справі докази та їх належна оцінка вказують на те, що всупереч ст.245 КУпАП відповідач не вжив заходів для повного, всебічного, об'єктивного з'ясування всіх обставин, що мають значення по даній справі, а винесена суб'єктом владних повноважень постанова від 10.07.2018 року не відповідає вимогам обґрунтованості та безсторонності (неупередженості), передбаченим п.п.3, 4 ч.2 ст.2 КАС України.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в п.19 постанови від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17, помилковими є посилання суду апеляційної інстанції на оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності як на беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічна правова позиція щодо неналежності, як доказу, самого лише описання відповідачем в оскаржуваній постанові складу адміністративного правопорушення, на підтвердження вчинення особою такого порушення, викладена Верховним Судом і в п.19 постанови від 26 квітня 2018 року у справі №211/3520/16-а.

Правовими положеннями адміністративного судочинства встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення (п.3 ч.3 ст.286 КАС України).

На підставі викладеного, враховуючи ненадання відповідачем Бургаз М.В. в розумінні ст.ст.73, 74 КАС України належних та допустимих доказів на підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху, що свідчить про безпідставність вимоги відповідача щодо надання позивачем для перевірки поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів; не доведеність відповідачем, як суб"єктом владних повноважень правомірності своїх дій згідно положень ч.2 ст.2 КАС України щодо прийняття ним постанови на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначених Конституцією та законами України, обгрунтовано та неупереджено, із урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, та не надання суду обгрунтованих доводів щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідно до норм чинного законодавства, суд приходить до висновку про протиправність прийнятого відповідачем рішення - постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ВР №014378 від 10.07.2018 року та відсутність в діях позивача ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, що у відповідності до п.3 ч.3 ст.286 КАС України є підставою для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі, у зв"язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню.

З приводу позовної вимоги про визнання протиправними дій інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної служби в Кіровоградській області лейтенанта поліції Бургаз М.В. щодо притягнення позивача ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, оскільки прийняття судом вказаного рішення за наслідками розгляду адміністративної справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб"єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності не передбачене правовими нормами ч.3 ст.286 КАС України, а скасування оскаржуваної позивачем постанови від 10.07.2018 року серії ВР №014378 є достатнім способом захисту порушеного права позивача, охоплює собою визнання протиправними дій відповідача, як суб"єкта владних повноважень по її складенню, що відносяться до процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, а тому окремому оскарженню не підлягають.

Відповідно до ч.5 ст.139 КАС України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України у порядку, встановленому Кабінету Міністрів України.

Згідно положень ст.288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати судового збору.

На підставі викладеного, враховуючи те, що позивач ОСОБА_2 звільнений від сплати судового збору, а судові витрати інших осіб, пов"язані з розглядом справи, відсутні, суд приходить до висновку про необхідність компенсувати судові витрати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України у порядку, встановленому Кабінету Міністрів України.

Керуючись ст.ст.2, 5, 12, 20, 72-77, 90, 94, 132, 139, 241, 243, 246, 255, 271, 272, 286, 295 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_2 до інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Бургаз Максима Васильовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Устинівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення - задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ВР №014378 від 10 липня 2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Бургаз Максимом Васильовичем про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. 00 коп.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, стосовно ОСОБА_2 - закрити.

В задоволенні іншої частини позовних вимог про визнання протиправними дій інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Бургаз М.В. щодо притягнення позивача ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП - відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

Найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3.

Відповідач: інспектор роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Бургаз Максим Васильович, місцезнаходження: вул.Ю.Бутусова, буд.№22 б м.Кропивницький, поштовий індекс 25000.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Устинівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 34565316, місцезнаходження: вул.Благодатна, буд.№1 смт.Устинівка Кіровоградської області, поштовий індекс 28600.

Відповідно до ч.1 ст.272 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.4 ст.286 КАС України апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п.п.15.5 п.15 Розділу VII Перехідні положення КАС України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Третього апеляційного адміністративного суду або через Устинівський районний суд Кіровоградської області.

Повне судове рішення проголошено 15 листопада 2018 року.

Головуючий С.Ю.Атаманова