Справа № 0940/2172/18
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

"19" листопада 2018 р. Справа № 0940/2172/18

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Панікар І.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання протиправними та скасування наказу №0355 від 26.03.2014 року, акту від 03.04.2014 року,-

В С Т А Н О В И В:

14.11.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання протиправними та скасування наказу №0355 від 26.03.2014 року, акту від 03.04.2014 року.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Так, відповідно до частини 6 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що якщо позовна заява подається представником, то у ній додатково зазначаються відомості, визначені у пункті 2 частини 5 цієї статті стосовно представника.

У відповідності до частини 1, 2 статті 57 Кодексу адміністративного судочинства України, представником у суді може бути адвокат або законний представник. У справах незначної складності та в інших випадках, визначених цим Кодексом, представником може бути фізична особа, яка відповідно до частини другої статті 43 цього Кодексу має адміністративну процесуальну дієздатність.

У відповідності до частини 2 статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України, здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України, повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи.

За приписами частини 3 статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України, довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Окрім того, відповідно до пункту 9 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень позивач викладає свої обґрунтування, щодо порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод та його інтересів.

Судом встановлено, що позовна заява подана та підписана громадянином ОСОБА_1. Водночас, як вбачається з її змісту, заявлена в інтересах Приватного акціонерного товариства "Концерн Галнафтогаз", оскільки в ній позивач просить визнати протиправним та скасувати наказ Територіальної державної інспекції з питань праці у Львівській області за № 0355 від 26.03.2014 року; визнати протиправним та скасувати направлення № 0355 на проведення перевірки суб'єкта господарювання видане Територіальною державною інспекцією з питань праці у Львівській області, а також визнати незаконним акт перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне страхування № 1 Приватного акціонерного товариства "Концерн Галнафтогаз" від 03.04.2014 року.

Однак, як встановлено судом з матеріалів адміністративного позову, громадянином ОСОБА_1 не надано доказів перебування, як на посаді так і довіреності, яка уповноважена від імені юридичної особи на представництво її інтересів, а відповідно не може вважатися представником в контексті змісту статтей 43 та 57 Кодексу адміністративного судочинства України, окрім того позивачем під час наведення обгрунтування порушення оскаржуваними рішеннями його прав, свобод та інтересів, саме як фізичної особи, також не надано жодних доказів належності сфери своїх інтересів до Приватного акціонерного товариства "Концерн Галнафтогаз", а відповідно і доказів належності до суб'єктів правовідносин, чиї права, свободи та інтереси порушено.

За наявності вказаних недоліків, позовна заява не відповідає вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України.

Окрім того, відповідно до пунктів 2, 11 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, в позовній заяві зазначаються, зокрема:

повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв'язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти;

Перевіряючи на відповідність позовну заяву вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив, що позивач:

- не зазначив особистий ідентифікаційний код або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України;

- не зазначив ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України) (якщо такі відомості відомі позивачу);

- офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти позивача;

За вказаних обставин, позовна заява, вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, не відповідає.

Окрім того, слід зазначаити, що відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно з частиною 2 статті 94 даного Кодексу письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Відповідно до частини 4, 5 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Перевіряючи на відповідність позовну заяву встановленим вимогам статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив, що позивачем не зазначено про наявність в нього або іншої особи оригіналів письмових доказів, та додано належним чином не засвідчені копії письмових доказів.

Також, у відповідності до вимог частини 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону (частина 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України). Якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору (частина 8 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України).

За змістом вимог частини 1 і 2 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 3 вказаного Закону судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Згідно частини 1 статті 2 Закону України "Про судовий збір" платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік", який вступив в дію з 01.01.2018 року, встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2018 року складає 1 762 гривні.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" встановлені ставки судового збору, згідно положень частини 2 якої за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано юридичною особою або фізичною особою - підприємцем 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною третьою статті 6 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Таким чином, за подання даного адміністративного позову, в якому позивачем об'єднано три вимоги немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру та повинен становити 5 286 гривень.

Позивачем в переліку долучених додатків до позовної заяви зазначено платіжне доручення про сплату судового збору за № 0.0.11.82952024.1 від 14.11.2018 року на загальну суму 460,25 гривень, отже позивачем судовий збір сплачено не в повному обсязі.

Окрім того, у відповідності до частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду із даним позовом, оскільки наказ за № 0355, направлення на проведення перевірки за № 0355, акт перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне страхування за № 1 ПАТ "Концерн Галнафтогаз" були видані ще в 2014 році.

При цьому, заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду позивачем не подано.

Згідно частини 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно частини 2 статті 169 Кодексу в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

В зв'язку з вищевикладеним, згідно з вимогами статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу десятиденний строк для усунення вищевказаних недоліків, який обчислювати з дня вручення копії даної ухвали.

На підставі наведеного, керуючись статтями 160, 161, частинами 1, 2 статті 169 та статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання протиправними та скасування наказу №0355 від 26.03.2014 року, акту від 03.04.2014 року - залишити без руху.

Надати позивачу десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для усунення вказаних недоліків шляхом:

- надання належним чином завіреної копії довіреності за підписом посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами або оригіналу довіреності, або витягу з ЄДРПОУ (станом на день звернення з позовною заявою) із зазначенням посадової особи уповноваженої на представництва інтересів юридичної особи, або надання доказів належності сфери своїх інтересів, як фізичної особи, до суб'єктів правовідносин, чиї права, свободи та інтереси порушено.

- зазначення особистого ідентифікаційного коду або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України;

- зазначення ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України) (якщо такі відомості відомі позивачу);

- офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти позивача;

- надання письмових доказів по справі у відповідності до вимог статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України;

- зазначення про наявність у нього або іншої особи оригіналів письмових доказів;

- долучення документу про сплату судового збору в розмірі встановленому статтею 4 Закону України "Про судовий збір"- в сумі 4 825,75 гривень;

- надання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду з наведенням підстав його пропуску.

Роз'яснити, що в разі неусунення недоліків у вище зазначений строк позовна заява буде повернена.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню.

Суддя Панікар І.В.