Справа № 227/1609/18
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року справа №227/1609/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді доповідача Ястребова Л. В., суддів Арабей Т.Г., Компанієць І.Д.

секретар Святодух О.Б.

за участі позивача ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 серпня 2018 року, повний текст складено 29 серпня 2018 року, у справі № 227/1609/18 (головуючий І інстанції Бабаш Г.П.) за позовом ОСОБА_1 до Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання неправомірним рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області , в якому просив визнати неправомірним рішення (розпорядження) Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з квітня 2015 по вересень 2017 про обмеження пенсіонерів, державних службовців, працюючих пенсіонерів щодо обкладення податком їх пенсій; відшкодувати незаконно отримані податки з його пенсійного забезпечення.

В обґрунтування позову, посилаючись на рішення Конституційного суду України від 27.02.2018 № 1-р/2018, зазначив, що оподаткування пенсій визнано Конституційним судом України неконституційним. Вважає, що відповідачем з квітня 2015 по вересень 2017 допущено порушення його прав на пенсійне забезпечення у вигляді зменшення пенсії.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22 серпня 2018 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Позивач із таким судовим рішенням не погодився, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на незаконність на необґрунтованість судового рішення, просив скасувати рішення суду першої інстанції та, застосовуючи практику Європейського Суду з прав людини, задовольнити позов в повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що він є працездатним працюючим пенсіонером, тому слід застосовувати прожитковий мінімум для працездатних осіб, а не тих осіб, що втратили працездатність. Звертає увагу суду, що суд першої інстанції не провірив правильність і законність відповідей Пенсійного фонду, не розрахував його пенсію з квітня 2015 по вересень 2017 року, не брав до уваги заробіток з 2015 по вересень 2017 року, понаднормований стаж, тощо. Наголошує на тому, що суд взяв до уваги лише тимчасові розпорядження Кабінету міністрів України з 2014 по 2017 роки, а не основні закони України.

Під час апеляційного розгляду позивач підтримав доводи апеляційної скарги. Представник відповідача до суду не прибув.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, у зв'язку з неявкою сторін у судове засідання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права з урахуванням відзиву на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером та перебуває на обліку В Добропільскому об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з 17.01.2007 року як отримувач пенсії за віком, призначеної на пільгових умовах відповідно до ст.. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Матеріали справи свідчать, що у квітні 2018 позивач звернувся до управління зі зверненням про відшкодування незаконно отриманих податків з пенсійного забезпечення з 04.2015-09.2017 (а.с. 4).

Листом від 27.04.2018 за № 491)Ш-02-01-01 позивача повідомлено про те, що рішень щодо утримання з його пенсії податків та зборів з 2015 по 2017 роки в управлінні не приймалось. Додатково повідомлено, що з 01.04.2015 Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VІІІ від 02.03.2015, були внесені зміни до ст.. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а саме у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімум, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150% прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо підвищення пенсій» № 2148-VІІІ від 03.10.2017 0 01.10.2017, ці норми закону скасовані та надано довідку про розмір нарахованої пенсії та утримань за період з 01.04.2015 по 30.09.2017.(а.с. 5-6).

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

1 квітня 2015 року набрав чинності Закон України від 2 березня 2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі - Закон № 213-VIII), яким внесено зміни до ряду законів, зокрема, абзац другий ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» викладено в наступній редакції: «тимчасово, у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність».

У подальшому, Законом України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та абзаци другий і третій викладено в наступній редакції: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", Про прокуратуру, Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються; у період роботи на інших посадах/роботах пенсія (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність».

Згідно з пунктом 1 Прикінцевих положень Закону № 911-VIII цей Закон набирає чинності з 1 січня 2016 року.

При цьому пунктом 2 Прикінцевих положень зазначеного Закону передбачено, що порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи та не заперечується позивачем у період з квітня 2015 позивач перебував у трудових відносинах із ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» (а.с. 149).

Відповідно довідки про розмір призначеної та фактично отриманої пенсії від 07.05.2018 № 1180/02 за період з 01.04.2015 року по 30.09.2017 року, у період з квітня 2015 року по серпень 2015 року розмір нарахованої позивачу пенсії становив 2782,00 грн., з вересня 2015 року по вересень 2017 року -3322,00 грн., що перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для осіб, які втратили працездатність на час вступу в дію норм Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIIIта Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 24.12.2015 №911-VIII. (а.с. 6).

З огляду на наведене суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції , що зменшуючи виплату пенсії до 85% відповідач діяв у межах наданих повноважень та відповідно до норм чинного законодавства.

Посилання апелянта на те, що судом не було розраховано його пенсію з квітня 2015 року по вересень 2017 є безпідставним, оскільки предметом спору не є призначений розмір пенсії, а нарахована та виплачена пенсія підтверджується довідкою Пенсійного органу та матеріалами пенсійної справи (а.с. 6, 129, 146).

Доводи позивача, що він є працездатним працюючим пенсіонером, тому слід застосовувати прожитковий мінімум для працездатних осіб, а не тих осіб, що втратили працездатність не приймаються судом до уваги, оскільки Закон № 911-VIII пов'язує розмір пенсії та виплату 85 відсотків призначеного розміру саме з прожитковим мінімумом, встановленим для осіб, які втратили працездатність.

Позивач обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що судом першої інстанції взяті до уваги тимчасові розпорядження Кабінету міністрів України з 2014 по 2017 роки, а не основні закони України, що є помилковим, оскільки суд послідовно обгрунтував рішення, посилаючись на Закони України, якими були внесені зміни до законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення.»

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 серпня 2018 року у справі № 227/1609/18 - залишити без змін.

Повне судове рішення - 20 листопада 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді Т.Г. Арабей

І.Д. Компанієць