Справа № 736/1405/18
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2018-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року м. Київ №736/1405/18

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Ганечко О.М.,

Сорочка Є.О.,

за участю

секретаря судового засідання Кузик М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 01 жовтня 2018 року (суддя Чурупченко М.І.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора роти №1 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта Пономаренка Сергія Юрійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Корюківського районного суду Чернігівської області з адміністративним позовом до інспектора роти №1 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта Пономаренка Сергія Юрійовича, у якому просив скасувати постанову ЕАА №444373 від 15.06.2018 про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 01 жовтня 2018 року адміністративний позов задоволено. Скасовано постанову інспектора патрульної поліції в Дніпропетровській обл. 1-ї роти 3-го батальйону старшого лейтенанта поліції Пономаренко Сергія Юрійовича ЕАА № 444373 від 15 червня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 132 -1 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Департаментом патрульної поліції подано апеляційну скаргу з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, в якій просить скасувати рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 01 жовтня 2018 року у справі №736/1405/18 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Щодо підстав для подання апеляційної скарги Департаментом патрульної поліції, апелянт зазначив, що враховуючи положення ст. ст. 15, 19 Закону України «Про Національну поліцію» рішення у справі може вплинути на права та обов'язки управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції.

Департамент патрульної поліції є юридичною особою публічного права і має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської службі України та банківських установах, має печатки із. зображенням Державного Герба України, інші печатки та штампи; Департамент патрульної поліції є органом, що фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України, я також інших, джерел, не заборонених, законом, згідно із щорічним кошторис а видатків, передбачених для Національної поліції.

В свою чергу, наказом Департаменту патрульної поліції від 17.01.201 № 38 затверджене Положення про УПП у м. Дніпропетровську ДПП, згідно із яким управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську є структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції, який утворюється, ліквідовується та реорганізовується Департаментом патрульної поліції.

Згідно з вимогами ч. 4 p. І Положення, про Департамент патрульної поліції, затвердженого наказом Національної поліції України від 06.07.2015 №73 (зі змінами) Департамент патрульної поліції організовує діяльність підрозділів патрульної поліції та здійснює контроль за їх діяльністю. Пунктом 32 частини 1 розділу III Положення передбачено, що Департамент патрульної поліції відповідно до завдань патрульної поліції організовує, забезпечує та контролює діяльність підрозділів Департаменту патрульної поліції та працівників. Відповідач є посадовою особою управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, тому рішення у справі безпосередньо впливає на права, свободи, інтереси і обов'язки Департаменту патрульної поліції у разі пред'явлення вимог про стягнення матеріальних збитків або моральної шкоди.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описані правопорушення, які були скоєні, а тому відповідач діяв в межах правового кола і не порушив норм права.

Від позивача до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Сторони у судове засідання не з'явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 15 червня 2018 року о 14 год. 35 хв. інспектором патрульної поліції в Дніпропетровській обл. 1-ї роти 3-го батальйону старшим лейтенантом поліції Пономаренком Сергієм Юрійовичем було винесено постанову ЕАА № 444373 від 15.06.2018 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 510 грн.

Відповідно до змісту постанови ЕАА № 444373 ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом DAF XF 460 FТ номерний знак НОМЕР_1 15.06.2018 в 14 год. 35 хв. на дорозі М18 242 здійснив перевезення небезпечного вантажу 1202 та не мав належно оформленої ТТН, що не відповідає вимогам п.9,8 ПДР немає слів «небезпечно для довкілля», чим порушив п.22,5 ПДР - Порушення ПДР по перевезенню небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових ТЗ автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

На підставі ч. 2 ст. 308 КУпАП, у порядку примусового виконання цієї постанови органами державної виконавчої служби стягнуто з правопорушника подвійний розмір штрафу у сумі 1020 грн.

Заперечуючи свою вину в порушенні правил дорожнього руху, та вважаючи постанову ЕАА № 444373 від 15.06.2018 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП незаконною, такий звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на момент складення постанови позивач не міг керувати DAF XF 460 FТ номерний знак НОМЕР_1 на дорозі МІ8 242, оскільки в період з 12 червня 2018 року до 22 червня 2018 року перебував на відпочинку за кордоном, в Туреччині, про що свідчать відмітки міграційної служби в його закордонному паспорті, а тому, в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 132-1 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

02.07.2015 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про Національну поліцію», який набрав чинності 07.11.2015 року.

Відповідно до ст. ст. 1,13 Закону України «Про Національну поліцію», поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Систему поліції складають центральний орган управління поліцією та територіальні органи поліції. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 23, п.1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Нормами ст.222 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП) встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, передбачені статтею 132-1 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає справу. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

За положеннями статей 249, 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд адміністративної справи проводиться відкрито і за місцем його вчинення.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 283 КУпАП постанова про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи;відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати;правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно зі статтею 14 Закону України від 30 червня 1993 року N 3353-XII «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Відповідно до змісту постанови позивач, керуючи транспортним засобом DAF XF 460 FТ номерний знак НОМЕР_1 15.06.2018 в 14 год. 35 хв. на дорозі М18 242 здійснив перевезення небезпечного вантажу 1202 та не мав належно оформленої ТТН, що не відповідає вимогам п.9,8 ПДР, немає слова «небезпечно для довкілля», чим порушив п.22,5 ПДР - Порушення ПДР по перевезенню небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових ТЗ автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Відповідно до ч. 1 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб'єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 1.10. розділу І ПДР водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

З матеріалів справи судом апеляційної інстанції встановлено, що на момент складення постанови ЕАА № 444373 від 15.06.2018 позивач не міг керувати DAF XF 460 FТ номерний знак НОМЕР_1 на дорозі МІ8 242, бо в період з 12 червня 2018 року до 22 червня 2018 року перебував на відпочинку за кордоном, в Туреччині, про що свідчать відмітки міграційної служби в його закордонному паспорті (а.с.4).

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, а відтак оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відтак, оскільки будь-яких доказів фіксації факту порушення позивачем правил дорожнього руху відповідачем суду не надано, у колегії суддів відсутні підстави вважати, що позивач порушив Правила дорожнього руху.

Будь-яких доказів щодо правомірності свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності Пономаренком С.Ю., як суб'єктом владних повноважень, дії якого оскаржуються позивачем, суду не надано, та матеріали справи не містять.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Разом з тим, згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

У даному випадку вимога позивача про закриття справи відсутня, проте відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Так, колегія суддів приходить до висновку, що належним способом відновлення прав позивача, на захист яких був поданий даний адміністративний позов, є скасування постанови серії ЕАА №444373 від 15 червня 2018 року та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції необхідно змінити (доповнити) з метою відновлення прав позивача, на захист яких був поданий даний адміністративний позов, та відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.

Рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 01 жовтня 2018 року змінити, абзац другий резолютивної частини викласти в наступній редакції:

«Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА №444373 від 15 червня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 132 -1 КУпАП. та закрити справу про адміністративне правопорушення».

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена відповідно до ч.3 ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя В.Ю.Ключкович

Судді О.М. Ганечко

Є.О. Сорочко