Справа № 0940/1698/18
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2018 р. справа № 0940/1698/18

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Тимощука О.Л., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №012 від 10.05.2018, з підстав його протиправного прийняття контролюючим органом.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, також - позивач), 19.09.2018, звернувся в суд з позовною заявою до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (надалі, також - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №012 від 10.05.2018, з підстав його протиправного прийняття контролюючим органом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги (а.с.4-5) позивач зазначив, що отримане податкове повідомлення-рішення №012 від 10.05.2018 (а.с.8) згідно з яким, йому визначено суму податкового зобов'язання за платежем: податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, за податковий період 2017 рік, в сумі 7 435,20 гривень є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Протиправність прийнятого контролюючим органом рішення полягає в тому, що рішення сільської ради стосовно ставок місцевих податків, яке прийнято 29.01.2017 підлягає застосуванню з 01.01.2018 в силу приписів підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України, проте відповідачем протиправно застосовано вказане рішення в 2017 році. Враховуючи помилкове застосування прийнятих Стецівською сільською радою ставок місцевих податків, винесене з їх застосуванням податкове повідомлення-рішення №012 від 10.05.2018 підлягає скасуванню судом.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду 21.09.2018 (а.с.1-2) відкрито провадження в даній адміністративній справі. Відповідно до пункту 2 ухвали постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку, визначеному статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, також - КАС України).

Вищезазначена ухвала про відкриття провадження отримана позивачем - 22.09.18 та відповідачем - 24.09.2018, що підтверджується відмітками на рекомендованих повідомленнях про вручення поштових відправлень (а.с.18,19).

Відповідач скористався своїм процесуальним правом та надіслав відзив на позовну заяву №538/09-19-10-02/09 від 05.10.2018 (а.с.20-22), який надійшов на адресу суду 09.10.18. Не погоджуючись із заявленими позовними вимогами відповідач вказав, що в рішенні Стецівської сільської ради чітко зазначено застосовування ставки податку з 01.01.2017, а тому вважає позовні вимоги необґрунтованими, і такими, що не підлягають задоволенню.

Вивчивши позовну заяву, додані до неї письмові докази, відзив, та інші матеріали справи, повно та всебічно дослідивши усі обставини справи, суд встановив таке.

На виконання підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України, Стецівською сільською радою прийнято рішення №85-15/2017 від 29.01.2017 про запровадження податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (а.с.9-13). Зазначеним рішенням затверджено положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та ставки податку, а також зазначено, що ставки податку застосовуються з 01.01.2017.

ОСОБА_1 отримано податкове повідомлення-рішення №012 від 10.05.2018, яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем: податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичною особою, яка є власником об'єктів житлової нерухомості за податковий період 2017 рік, в сумі 7435,20 гривень (а.с.8).

Судом встановлено та підтверджується доводами відповідача, зазначеними у відзиві на позовну заяву (а.с.21), що при винесенні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення контролюючим органом застосовано ставки, визначені рішенням Стецівської сільської ради №85-15/2017 від 29.01.2017.

Не погоджуючись із отриманим податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд керується положеннями Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, а також застосовує положення законів та підзаконних нормативно-правових актів у відповідних редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, зокрема: Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (надалі, також - ПК України), Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 №2456-VI.

Відповідно до п.п.16.1.4, п.16.1, ст.16 ПК України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п.п.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України, платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України, об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (п.п.266.3.1, п.266.3, ст.266 ПК України), яка обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (п.п. 266.3.2, п. 266.3, ст. 266 ПК України).

Згідно з п.п. 266.5.1, п. 266.5, ст. 266, ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Підпунктом 266.6.1 пункту 266.6 статті 266, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Пунктом 12.3 статті 12 ПК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад у межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Згідно з п. 12.5 ст. 12 ПК України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

Так, підпунктом 12.3.4, пункту 12.3 статті 12 ПК України передбачено, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Суд зазначає, що встановлення податку на майно, зокрема в частині податку на майно, відмінне від земельної ділянки, є безумовним обов'язком місцевої ради, який повинен бути виконаний шляхом прийняття відповідного рішення.

Підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України передбачено обов'язок місцевої ради опублікувати рішення про встановлення місцевого податку, а також наслідки несвоєчасного опублікування відповідного рішення. Причому норма розрізняє період опублікування рішення ради (це період, який передує плановому), плановий період (у якому планується встановити місцевий податок) і наступний період, (тобто період, який є наступним за плановим).

Кожен із цих періодів має самостійне правове значення. При цьому такі періоди не можуть співпадати в часі. Зокрема, не може бути плановим період, у якому було прийняте та опубліковане відповідне рішення ради. Плановим у будь-якому разі може бути лише той період, який є наступним після періоду опублікування рішення ради.

Якщо таке рішення не буде опубліковано до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому відповідний податок підлягає застосуванню, таке рішення застосовується з початку наступного бюджетного періоду за тим, у якому планувалося запровадити відповідний податок.

Вказана норма Податкового кодексу України узгоджується з принципом стабільності (п.п.4.1.9, п.4.1 ст. 4 ПК України), за яким зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Відповідно до частини 1 статті 3 Бюджетного кодексу України, бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року. Неприйняття Верховною Радою України закону про Державний бюджет України до 1 січня відповідного року не є підставою для встановлення іншого бюджетного періоду.

Судом встановлено, що Стецівською сільською радою прийнято рішення про встановлення місцевого податку 29.01.2017, тобто пізніше ніж 15.07.2016, а тому за приписами п.п. 12.3.4 п. 12.3 ПК України ставки, визначенні рішенням Стецівської сільської ради №85-15/2017 від 29.01.2017 можуть застосовуватися не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом, тобто з 01.01.2018.

Посилання відповідача на передбачений самим рішенням від 29.01.2017 період застосування ставки податку з 01.01.2017 є необґрунтованим, оскільки така вказівка суперечить приписам п.п. 12.3.4 п. 12.3 ПК України, а тому не може бути застосована контролюючим органом в силу Закону.

Вищевказана позиція суду підтверджується також правовою позицією Верховного Суду, висвітленою в постанові від 02.10.2018 в адміністративній справі за №822/2151/16. Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З огляду на вищенаведене, в суду відсутні правові підстави відступати від позиції Верховного Суду сформованої у вказаній постанові.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд наголошує, що відповідачем не спростовано позовні вимоги щодо неправомірності винесення податкового повідомлення-рішення №012 від 10.05.2018, а тому дане податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що позивач звільнений від сплати судового збору в силу пункту 10 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI, тому позивачем при поданні позовної заяви судовий збір не сплачувався.

Згідно з абзацом 2 частини 5 статті 139 КАС України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів понесення сторонами судових витрат, такі витрати не підлягають розподілу.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 6, 139, 241-246, 255, 262, 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ - 39394463) від 10.05.2018 за №012.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1, адреса: АДРЕСА_1, 78333, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1;

Відповідач: Головне управління ДФС в Івано-Франківській області, адреса: вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, 76018, код ЄДРПОУ - 39394463.

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.