Справа № 815/4961/17
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/4961/17

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Марин П. П. Час і місце ухвалення: 11:52, 24.04.2018р., м.Одеса Дата виготовлення повного тексту: 04.05.2018р.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді : Бойка А.В.,

суддів: Осіпова Ю.В.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, третя особа ОСОБА_3, про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

26.09.2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області, третя особа ОСОБА_3, в якому просив: визнати протиправним і скасувати наказ начальника генерала поліції третього рангу Д.В.Головіна від 29.08.2017 року №2924 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Одеській області», в частині звільнення старшого сержанта поліції ОСОБА_2, поліцейського сектору реагування патрульної поліції №2 Любашівського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 (у зв'язку реалізацією дисциплінарного стягнення) Закону України «Про Національну поліцію»; визнати протиправним і скасувати наказ начальника генерала поліції третього рангу Д.В.Головіна від 15 вересня 2017 року №1473 о/с в частині звільнення із служби в поліції старшого сержанта поліції ОСОБА_2, поліцейського сектору реагування патрульної поліції №2 Любашівського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області; поновити ОСОБА_2 на посаді старшого сержанта поліції поліцейського сектору реагування патрульної поліції №2 Любашівського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області; стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області середньомісячне грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 26.04.2018 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, обґрунтовану порушенням судом норм матеріального і процесуального права, не повним з'ясуванням судом обставин справи.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є повне доведення вини особи в ході службового розслідування. Проте, при вирішенні спору судом першої інстанції не враховано, що факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння спростовується актом медичного огляду та висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеними Любашівською ЦРЛ 23.07.2017 року о 05:30 год.

Також, апелянт посилається на те, що постановами Овідіопольського районного суду Одеської області від 23.08.2017 року по справах №509/2838/17 та №509/2837/17 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрито провадження у справах за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення. Постановою Миколаївського районного суду Одеської області від 02.10.2017 року у справі №508/868/17 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.122-2 КУпАП закрито провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Зазначає апелянт і те, що судом першої інстанції не враховано, що звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

У зв'язку з цим, в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2018 року та прийняття нової постанови - про задоволення позовних вимог.

Головне управління Національної поліції в Одеській області подало письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначило, що відмова особи від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп'яніння є фактичним підтвердженням провини правопорушника та утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.130 КУпАП. Відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 з березня 2007 року по листопад 2015 року перебував на службі в органах внутрішніх справ, а з листопада 2015 року по вересень 2017 року на службі в поліції. Обіймав посаду старшого сержанта поліції поліцейського сектору реагування патрульної поліції Балтського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області.

23.07.2017 року до ГУНП в Одеській області надійшла інформація про те, що 23.07.2017 поліцейським СРПП №2 Любашівського ВП Балтського ВП ГУНП старшим сержантом поліції ОСОБА_2 грубо порушені Правила дорожнього руху.

25.07.2017 року наказом ГУНП в Одеській області №2508 призначено службове розслідування за даним фактом.

Начальником ГУНП в Одеській області 17.08.2018 року затверджено висновок службового розслідування, проведеного за фактом порушення Правил дорожнього руху поліцейським СРПП №2 Любашівського ВП Балтського ВП ГУНП старшим сержантом поліції ОСОБА_2 У вказаному висновку зазначено, що 23.07.2017 року о 02:50 год. під час несення служби на стаціонарному посту «Дачне» автодороги міжнародного, державного значення Київ-Одеса інспектор 2 роти 4 батальйону УПП у м. Одесі ДПП НПУ лейтенант поліції ОСОБА_5 та старші інспектори відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП у. м. Одесі ДПП НПУ лейтенанти поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 помітили автомобіль «Шкода Октавія», номерний знак НОМЕР_1, який, в порушення п.3.21 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, рухався по зустрічній полосі дороги в бік м. Києва. Не доїжджаючи до стаціонарного поста «Дачне», автомобіль розвернувся та поїхав в бік м. Одеси. Поліцейськими було прийнято рішення наздогнати зазначений автомобіль. Під час переслідування співробітники патрульної поліції неодноразово подавали звукові сигнали з вимогою про зупинку автомобіля, на які водій не реагував, тим самим порушив вимоги п.2.4 Правил дорожнього руху, за порушення якого передбачена відповідальність згідно ст.122-2 КУпАП. На 451 км. шосе Київ-Одеса автомобіль «Шкода Октавіа», номерний знак НОМЕР_1, зупинився. Працівники патрульної поліції підійшли до автомобіля відрекомендувались та запропонували водію надати документи на право керування автомобілем. З авто вийшов чоловік в спідній білизні, який представився поліцейським СРПП №2 Любашівського ВП Балтського ВП ГУНП старшим сержантом поліції ОСОБА_2 та передав поліцейським своє водійське посвідчення, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та службове посвідчення працівника поліції. При перевірці документів поліцейські, у зв'язку з наявним запахом алкоголю у видихаємому повітрі, нестійкою ходою та почервонінню очей викликали екіпаж «Благо-0215» для перевірки старшого сержанта поліції ОСОБА_2 на стан сп'яніння. Біля 03:30 год. прибув екіпаж «Благо-0215», у складі інспекторів 2 роти 4 батальйону УПП у м. Одесі ДПП НПУ лейтенантів поліції ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які запропонували старшому сержанту поліції ОСОБА_2 пройти медосвідування на вміст алкоголю за допомогою приладу «DRAGER» або прослідувати до медичного закладу. Однак, ОСОБА_2 в агресивній формі, в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, від проходження медосвідування відмовився. В подальшому лейтенант поліції ОСОБА_9 біля 03:55 год. в присутності двох свідків зафіксував відмову старшого сержанта поліції ОСОБА_2 та почав складати відносно нього протокол про адміністративне правопорушення серії БР №005102 ч.1 ст.130 КУпАП. При складанні протоколу позивач вів себе зухвало по відношенню до працівників патрульної поліції, погрожував та висловлювався нецензурною лайкою. Старшого сержанта поліції ОСОБА_2 було ознайомлено з правами та змістом протоколу, на що останній, в присутності двох свідків, відмовився зробити відповідну відмітку, сів на переднє ліве сидіння свого автомобіля «Шкода Октавіа» та зачинив двері з середини. Біля 04:37 год. позивач розпочав рух на своєму автомобілі в бік м.Одеси. Екіпаж «Благо-0215» було сповіщено по радіо ефіру Екіпаж «Благо-0203», що автомобіль «Шкода Октавіа», номерний знак НОМЕР_1, водій якого знаходиться з явними ознаками алкогольного сп'яніння, поїхав з місця складання адміністративних матеріалів, рухався в бік м. Одеси та не виконував законні вимоги про зупинку транспортного засобу. На 457 км. автодороги Київ-Одеса, автомобіль «Шкода Октавіа», номерний знак НОМЕР_1, зупинився та був заблокований службовими автомобілями патрульної поліції. На місце події прибув екіпаж «Благо-0203» у складі інспекторів 2 роти 4 батальйону УПП у м. Одесі ДПП НПУ старших лейтенантів поліції ОСОБА_10 та ОСОБА_11 Біля 04:40 год. лейтенантом поліції ОСОБА_9 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 122-2 КУпАП, відносно позивача, ознайомлено з правами та змістом протоколу, на що останній відмовився поставити відповідну відмітку в протоколі. Старші лейтенанти поліції ОСОБА_10 та ОСОБА_11, після з'ясування всіх обставин події, запропонували старшому сержанту поліції ОСОБА_2 пройти медосвідування на стан алкогольного сп'яніння, від проходження якого останній відмовився. В подальшому о 04.53 год. старшим лейтенантом поліції ОСОБА_11 відносно старшого сержанта поліції ОСОБА_2 складений протокол про адміністративне правопорушення серії БР №006741, передбачене ст.130 КУпАП, після чого старший лейтенант поліції ОСОБА_10 ознайомив старшого сержанта ОСОБА_2 з його правами та змістом протоколу, а так як останній відмовився від проходження медосвідування на стан сп'яніння, були запрошені свідки для фіксації його відмови. Вказані вище події були зафіксовані працівниками УПП за допомогою відеокамер, матеріали та протоколи направлено для розгляду до Овідіопольського районного суду Одеської області.

У висновку службового розслідування зазначено, що зазначена подія стала можливою внаслідок низьких моральних якостей старшого сержанта поліції ОСОБА_2, грубого порушення ним вимог ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-ІV, п.1 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1.3, 2.4, 2.5, п.п. «а» п. 2.9 та п. 3.21 розділу 33 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року №1179, що виразилось у особистій недисциплінованості, керуванні автомобілем з ознаками алкогольного сп'яніння, по зустрічній полосі дороги, ігноруванні вимог працівників поліції про зупинку автомобіля, відмови від проходження медосвідування, самовільному залишенні місця складання протоколу про адміністративне правопорушення, що в подальшому призвело до складання ще одного протоколу, проявленні нещирості при наданні пояснення під час, службового розслідування.

29.08.2017 року начальником ГУНП в Одеській області видано наказ №2924 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Одеській області», яким, серед іншого, наказано звільнити зі служби в поліції старшого сержанта поліції ОСОБА_2, поліцейського СРПП №2 Любашівського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області за п.6 ч.1 ст.77 (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення) Закону України «Про Національну поліцію».

Наказом від 15 вересня 2017 року №1473 о/с старшого сержанта поліції ОСОБА_2, поліцейського сектору реагування патрульної поліції №2 Любашівського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області, звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення) Закону України «Про Національну поліцію».

Підставою для видання вказаного наказу зазначено наказ ГУНП в Одеській області від 29.08.2017 року №2924 та подання начальника управління превентивної діяльності ГУНП в Одеській області від 11.09.2017 року.

Не погоджуючись з правомірністю наказів від 29.08.2017 року №2924 та від 15 вересня 2017 року №1473 о/с ОСОБА_2 звернувся з позовом до суду про їх скасування та поновлення його на посаді з виплатою середньомісячного грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваних рішень відповідач діяв на підставах, у спосіб та в межах повноважень, встановлених чинним законодавством, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. За висновками суду першої інстанції, службовим розслідуванням доведено, що позивач вчинив проступок, який є несумісним з поведінкою працівника Національної поліції України, не дотримався норм професійної та службової етики, вчинивши вчинок, який дискредитує звання старшого сержанта поліції.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_2 При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

Статтею 19 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII (далі по тексту - Закон №580-VIII) передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до частини 2 статті 19 Закону №580-VIII підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється:у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

В свою чергу, пунктом 9 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію»» від 23 грудня 2015 року №901-VIII до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» поширено на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» № 3460-IV від 22 лютого 2006 року.

Цей Статут, відповідно до його преамбули, визначає сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Види дисциплінарних стягнень за порушення службової дисципліни особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ наведені у ст.12 Дисциплінарного статуту, найсуворішим серед яких є звільнення з органів внутрішніх справ.

Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, накладаються начальниками, яким надано право прийняття на службу до органів внутрішніх справ, призначення на посаду, присвоєння спеціального звання (ч.7 ст.13 Дисциплінарного статуту).

Порядок накладання дисциплінарних стягнень врегульовано ст. 14 Дисциплінарного статуту. Вказаною нормою, зокрема, передбачено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

При цьому, порядок проведення службового розслідування встановлюється Міністром внутрішніх справ України. Наказом Міністерства внутрішніх справ України №230 від 12 березня 2013 року затверджена Інструкція про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України (надалі - Інструкція).

Відповідно до пункту 8.1 Інструкції підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин.

Згідно з вимогами пункту 8.3. в описовій частині висновку службового розслідування викладаються встановлені при проведенні службового розслідування відомості про: обставини, за яких особа (особи) РНС скоїла (и) дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв'язку з цим; посаду, звання, прізвище, ім'я та по батькові, персональні дані (дата та місце народження, освіта, період служби в органах внутрішніх справ і на займаній посаді - з дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних»), характеристику особи (зокрема, про наявність або відсутність у неї діючих дисциплінарних стягнень), винної в учиненні дисциплінарного проступку, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли вказаним обставинам; наявність причинного зв'язку між неправомірними діяннями особи РНС та їх наслідками; умови, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього; вимоги законодавства або посадові обов'язки, які було порушено; наявність вини особи (осіб) РНС, обставини, що пом'якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

У постановах Верховного Суду України від 20 жовтня 2015 року (справа №813/4104/14), від 15 грудня 2015 року (справа №21-3844а15) зазначено, що дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (національної поліції) за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ, пов'язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред'являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Так, відповідно до статті 2 Статуту, дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

У свою чергу, згідно до частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

При цьому, слід зазначити, що факт скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, який став підставою для звільнення, повинен бути доведеним фактичними даними, що свідчать про реальну наявність у діях особи рядового або начальницького складу ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв'язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Як зазначалось вище, підставою для прийняття оскаржуваних наказів став факт скоєння позивачем дисциплінарного проступку, який встановлений службовим розслідуванням, проведеним за фактом порушення Правил дорожнього руху поліцейським СРПП №2 Любашівського ВП Балтського ВП ГУНП старшим сержантом поліції ОСОБА_2

Колегією суддів встановлено, що обставини події, зафіксовані у висновку службового розслідування, підтвердили опитані у ході службового розслідування старші лейтенанти поліції ОСОБА_10 та ОСОБА_11, інспектор 2 роти 4 батальйону УПП у м. Одесі ДПП НПУ лейтенант поліції ОСОБА_8, інспектор 2 роти 4 батальйону УПП у м. Одесі ДПП НПУ лейтенант поліції ОСОБА_5 та старші інспектори відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП у. м. Одесі ДПП НПУ лейтенанти поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Крім того, судом першої інстанції вказаних осіб допитано в якості свідків, які підтвердили події, що відбувалися 23.07.2017 року на 451-457 км. автодороги міжнародного державного значення Київ-Одеса за участю ОСОБА_2, а також досліджено відеозапис з нагрудних камер інспекторів, якими підтверджено пояснення, надані свідками.

Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що службовим розслідуванням доведено, що позивач вчинив проступок, який є несумісним з поведінкою працівника Національної поліції України, не дотримався норм професійної та службової етики, вчинивши вчинок, який дискредитує звання старшого сержанта поліції.

В обґрунтування вимог позову та апеляційної скарги ОСОБА_2 посилається на те, що під час проведення службового розслідування ГУНП в Одеській області безпідставно враховано інформацію, зафіксовану в протоколах серії БР №005102, серії БР №006741 та серії БР №05103 від 23.07.2017 року, оскільки факт керування ним транспортних засобом в стані алкогольного сп'яніння спростовується актом медичного огляду №000028 та висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеними Любашівською ЦРЛ 23.07.2017 року о 05:30 год. Також, апелянт зазначає, що постановами Овідіопольського районного суду Одеської області від 23.08.2017 року по справах №509/2838/17 та №509/2837/17 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрито провадження у справах за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення. Постановою Миколаївського районного суду Одеської області від 02.10.2017 року у справі №508/868/17 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.122-2 КУпАП закрито провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Суд першої інстанції критично поставився до вказаних посилань позивача, зазначивши, що ОСОБА_2 пройшов огляд на стан алкогольного сп'яніння о 05 годині 30 хвилин, при цьому, з відеоматеріалів, наданих ГУНП в Одеській області, вбачається що о 05 годині 07 хвилин ОСОБА_2 ще знаходився на 457 км автодороги Київ - Одеса, тобто за 136 кілометрів від медичного закладу.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що обов'язковими для врахування адміністративним судом є факти, наведені у вироку в кримінальній справі чи постанові у справі про адміністративний проступок, щодо часу, місця та об'єктивного характеру відповідного діяння тієї особи, правові наслідки, дій чи бездіяльності якої є предметом розгляду в адміністративній справі. Водночас, правова кваліфікація діяння особи, наведена у вироку в кримінальній справі або постанові про адміністративний проступок (тобто застосування тих чи інших правових норм до відповідної поведінки), не є обов'язковою для адміністративного суду. Це стосується також і правової кваліфікації, наведеної у чинних рішеннях судів в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі.

Відповідно, висновки інших судів щодо правомірності чи протиправності дій особи, поведінка якої є предметом розгляду в адміністративній справі, не є обов'язковими для адміністративного суду, який таку справу розглядає. Висновки та оцінки іншого суду щодо правомірності поведінки особи, її винуватості у вчиненні правопорушення тощо не позбавляють адміністративний суд, який розглядає по суті справу, предмет якої пов'язаний із відповідними діяннями цієї особи, права надати їм власну оцінку.

Таким чином, судом першої інстанції правомірно самостійно кваліфіковано поведінку ОСОБА_2 із здійсненням власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, визначено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п.п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарський препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 2.9 ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарський препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з матеріалів справи позивач, на пропозицію поліцейських, відмовився від проведення огляду щодо встановлення стану алкогольного сп'яніння.

Відповідно до п.9 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного та іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС №1452/735 від 09.11.2015 року, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров'я, уповноважена особа Державтоінспекції МВС забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Статтею 266 КУпАП встановлено, що огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

З вказаних норм слідує, що відповідний огляд має бути проведено не пізніше 2 годин з моменту встановлення підстав для його здійснення, у присутності поліцейського та у найближчому закладі охорони здоров'я.

Однак, як встановлено матеріалами справи, у даному випадку при проходженні позивачем медичного огляду у Любашівській ЦРЛ не було дотримано вимог Інструкції №1452/735 від 09.11.2015 року.

Більше того, відмова особи від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп'яніння є фактичним підтвердженням провини правопорушника.

При вирішенні спору суд враховує, що відповідно до ст.64 Закону України «Про національну поліцію» при прийнятті на службу до поліції позивач складав присягу та клявся, у тому числі вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов'язки.

Проте, вчинені позивачем дії свідчать про недисциплінованість, грубе порушення Правил дорожнього руху, ігнорування вимог працівників патрульної поліції, відмову від проходження медосвідування, проявлення нещирості під час спілкування з працівниками патрульної поліції.

На підставі встановлених у судовому засіданні фактів, оцінюючи докази, які є у справі їх достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, колегія суддів суду апеляційної інстанції доходить висновку, що при звільненні позивача ГУНП в Одеській області діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, пропорційно, своєчасно та з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення. А відтак, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: Ю.В. Осіпов

Суддя: О.А. Шевчук