Справа № 401/1613/18 (2-а/401/68/18)
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

13 листопада 2018 року м. Дніпросправа № 401/1613/18 (2-а/401/68/18)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,

за участю секретаря судового засідання Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Кіровоградській області Колесникової Галини Володимирівни на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 вересня 2018 року (суддя Іващенко В.М.) в адміністративній справі № 401/1613/18(2-а/401/68/18) за позовом ОСОБА_2 до Головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Кіровоградській області Колесникової Галини Володимирівни, про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення № 40/2018-Свр від 20.04.2018 року, призупинення дії Припису № 43/2018-Свр від 16.04.2018 року, зупинення виконавчого провадження № 15686 від 21.05.2018 року -,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 02 липня 2018 року звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № 40/2018-Свр від 20.04.2018 року, якою його визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5100 грн. Позивач також просив суд призупинити дію Припису № 43/2018-Свр від 16.04.2018 року та зупинити виконавче провадження № 15686 від 21.05.2018 року. В обґрунтування позову ОСОБА_2 вказував на відсутність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Постановою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 вересня 2018 року змінена постанова по справі про адміністративне правопорушення 40/2018-свр від 20 квітня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 96 КУпАП в частині призначення покарання. Суд звільнив ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності у зв'язку із малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням. Суд також призупинив дію припису № 43/2018-свр від 16.04.2018 року.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Доводи скаржника:

-суд першої інстанції, звільнивши позивача від відповідальності та обмежившись усним зауваженням, вийшов за межі санкції статті, на підставі якої на позивача було

накладено штраф (ч. 4 ст. 96 КУпАП), оскільки остання не передбачає будь-якого альтернативного покарання, крім штрафу;

-суд першої інстанції, звільнивши позивача від відповідальності, порушив норми процесуального права, оскільки стаття 22 КУпАП наділяє таким правом орган (посадову особу), уповноваженого вирішувати справу, а не суд;

-суд першої інстанції призупинив дію припису № 43/2018-свр без зазначення часу або певних обставин, до настання яких зупинений зазначений акт;

-суд першої інстанції не врахував наявність доказів, які підтверджують скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 96 КУпАП.

У встановлений ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2018 року строк письмовий відзив на апеляційну скаргу від позивача до суду апеляційної інстанції не надходив.

У судове засідання сторони, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не прибули. ОСОБА_2 був повідомлений за зазначеною у позовній заяві електронною адресою - 06 листопада 2018 року, скаржник - засобами поштового зв'язку 09 листопада 2018 року.

Відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі частини 4 статті 229 цього ж Кодексу фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв'язку із неявкою сторін.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини:

20 квітня 2018 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу УДАБІ у Кіровоградській області Колесниковою Г.В. за порушення вимог ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності", винесено постанову 40/2018-свр про накладення адміністративного стягнення в сумі 5100грн.(а.с.6). Інспектором Колесниковою Г.В. було перевірено дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів, правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт ОСОБА_2 при перебудуванні будинку по вулиці Українська 147, в селі Золотарівка Світловодського району Кіровоградської області, про що складено відповідний акт(а.с.7-10). 16 квітня 2018 року інспектором було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за порушення будівельних норм під час перебудування будинку по вулиці Українська 147, в селі Золотарівка Світловодського району Кіровоградської області(а.с.11). 16 квітня 2018 року ОСОБА_2 було зобов'язано в термін до 16 червня 2018 року усунути порушення вимог містобудівного законодавства шляхом набуття права на виконання будівельних робіт, про що складено відповідний припис (а.с.12).

Постановляючи оскаржене рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_2 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.96 КУпАП. Судом зазначено, що під час складання постанови про адміністративне правопорушення інспектором Колесниковою Г.В. не враховано те, що порушення, вчинене ОСОБА_2 вперше, є малозначним, так як не настало тяжких наслідків і, відповідно, не вирішено питання про можливість звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності. Також, суд дійшов висновку про доцільність задоволення позову в частині призупинення дії припису від 16.04.2018 року, враховуючи те, що відповідач визнав позов в цій частині.

За результатами розгляду апеляційної скарги, колегія суддів, у свою чергу, дійшла висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

По-перше, особливості провадження у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України. Частиною 3 цієї статті передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. При цьому, відповідно до частини 1 статті 245, яка визначає повноваження суду при вирішенні справи, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач просив суд скасувати Постанову від 20.04.2018 року № 40/2018-Свр (а.с.4,5). Проте, в резолютивній частині оскарженого рішення відсутній висновок суду про задоволення позову або часткове задоволення позову, відмову у задоволенні позову чи відмову у задоволенні позову в частині (а.с.66). Зазначене свідчить про фактичне не вирішення судом першої інстанції позовних вимог по суті спору.

По-друге, наведена вище стаття 286 Кодексу адміністративного судочинства України не наділяє суд правом змінювати постанову по справі про адміністративне правопорушення суб'єкта владних повноважень. Оскільки наведений в ній перелік процесуальних рішень суду за результатами розгляду справи є вичерпним, зміна постанови суб'єкта владних повноважень у справі про адміністративне правопорушення не може вважатись законною.

По-третє, в мотивувальній частині оскарженого рішення суд першої інстанції послався на приписи пункту 4 частини 1 статті 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до яких орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає рішення, у тому числі, про зміну заходу стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зазначена норма не підлягає застосовуванню судом до спірних правовідносин, оскільки нею врегульовані питання розгляду скарги органом чи посадовою особою (а не суду) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення.

По-четверте, заміна заходу стягнення може відбуватись виключно в межах заходу, встановленого санкцією відповідної статті, за якою особа притягається до адміністративної відповідальності.

Зважаючи на те, що частина 4 статті 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачає такий захід стягнення, як зауваження, застосування його не уявляється можливим ані судом при розгляді позову, ані органом (посадовою особою) при розгляді скарги.

По-п'яте, суд першої інстанції, зупинивши дію припису № 43/2018-свр від 16.04.2018 року, залишив поза увагою ту обставину, що перевірка правомірності вказаного припису не є предметом позову. Прийняття такого процесуального рішення, як зупинення дії акту, можливо виключно за результатами розгляду заяви про вжиття заходів забезпечення позову, і не передбачена частиною 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України. Вимога призупинення дії акту взагалі не може розглядатись як вимога позовного характеру.

З урахуванням наведених вище численних порушень приписів Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції, як незаконного.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Вирішуючи позов по суті, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається зі змісту спірної Постанови № 40/2018-Свр від 20.04.2018 року, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за виконання будівельних робіт з реконструкції існуючої частини житлового будинку (поз. 1 на плані земельної ділянки будівельного паспорта) за рахунок надбудови розміром 6х9,2 м. по вул. Українська, 147, с. Золотарівка, Світловодський район, Кіровоградська область, без повідомлення про початок виконання будівельних робіт, що є порушеням ч. 1 ст. 34, ч. 1 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (а.с.6).

Частиною 1 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об'єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно частини 1 статті 36 цього ж Закону право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів з незначними наслідками (СС1), об'єктах, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

Відповідальність за порушення законодавства, будівельних норм, стандартів і правил під час будівництва встановлена статтею 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Згідно частини 4 цієї статті виконання будівельних робіт без подання повідомлення про початок виконання зазначених робіт щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, а також наведення недостовірних даних у такому повідомленні тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот п'ятдесяти до трьохсот п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно частини 1 статті 27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки (далі - будівельний паспорт). Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки.

Про наявність будівельного паспорта на об'єкті будівництва позивача зазначено в Акті № 88/2018-Свр, складеному відповідачем за результатами проведеного позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб'єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів, правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт (а.с.7-10).

Згідно із статтею 245 Кодексу України про адміністративній правопорушення (КУпАП) завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, вихованням громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Кодексом адміністративного судочинства України також визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 72 Кодексу адміністративного судочинства України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при

ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (стаття 73 Кодексу адміністративного судочинства України). Речовими доказами є предмети матеріального світу, які своїм існуванням, своїми якостями, властивостями, місцезнаходженням, іншими ознаками дають змогу встановити обставини, що мають значення для справи (Стаття 96 Кодексу адміністративного судочинства України). Крім того, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам'яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет) (стаття 99 Кодексу адміністративного судочинства України).

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження обставини часу вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення. Відповідачем не встановлено, коли саме ОСОБА_2 розпочав будівельні роботи. Крім того, сам ОСОБА_2 стверджує, що на час початку будівельних робіт він мав дозвіл, тому не зобов'язаний був подавати повідомлення про початок будівельних робіт.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 липня 2008 року ОСОБА_2 отримав Дозвіл на виконання будівельних робіт № 40/08 Свр з терміном дії - ІУ квартал 2009 року (а.с.35). Натомість, Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності», порушення якого ставиться у провину ОСОБА_2, було прийнято 17.02.2011 року. Відтак, момент початку будівництва має визначальне значення для встановлення наявності обов'язку ОСОБА_2 подавати повідомлення про початок будівельних робіт.

Доводи скаржника про те, що згідно Дозволу ОСОБА_2 мав право здійснювати добудови до житлового будинку (4х92 м), а фактично здійснив надбудову над житловим будинком (6х92м), колегія суддів вважає неспроможними, оскільки у даному випадку ОСОБА_2 притягнули до відповідальності саме за неподання повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

За результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку про протиправність спірної постанови по справі про адміністративне правопорушення № 40/2018-Свр від 20.04.2018 року у зв'язку з чим остання підлягає скасуванню. Разом з тим, не підлягають задоволенню інші вимоги позивача - призупинення дії Припису № 43/2018-Свр від 16.04.2018 року, зупинення виконавчого провадження № 15686 від 21.05.2018 року, оскільки, як зазначалось вище, перевірка правомірності припису не здійснюється в межах розгляду цієї справи, а зупинення виконавчого провадження не є вимогою позовного характеру.

Згідно статті 317 цього ж Кодексу підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм права.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Кіровоградській області Колесникової Галини Володимирівни -задовольнити частково.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 вересня 2018 року в адміністративній справі № 401/1613/18(2-а/401/68/18) - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № 40/2018-Свр, прийняту 20 квітня 2018 року Головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Кіровоградській області Колесниковою Г. В. про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 96 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

У задоволені решти позовних вимог - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 13 листопада 2018 року та, відповідно до частини 3 статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук