Справа № 405/5507/17(2-а/405/229/17)
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

06 листопада 2018 року м. Дніпросправа № 405/5507/17(2-а/405/229/17)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02.02.2018 (суддя Шевченко І.М.)

у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кіровоградської міської ради, треті особи без самостійних вимог - ОСОБА_2, Кіровоградська регіональна філія Державне підприємство "Центр Державного земельного кадастру", Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання незаконним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась з позовом до Кіровоградської міської ради, про визнання незаконним та скасування рішення, зазначивши третіми особами без самостіних вимог - ОСОБА_2, Кіровоградська регіональна філія Державне підприємство "Центр Державного земельного кадастру", Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області. Просила визнати незаконним і скасувати рішення Кіровоградської міської ради від 21.09.2010 року №3950 чотирнадцятої сесії 5-го скликання в частині 27, 28, 29 «Про передачу громадянам безоплатно у власність земельних ділянок», як таке, що не відповідає вимогам Закону і порушує охоронювані Законом інтереси ОСОБА_1

Позов обґрунтовано тим, що в 2001 році позивач та її колишній чоловік придбали рівних долях нежиле приміщення. В 2002 році між територіальною громадою та співвласниками нерухомого майна було укладено договір оренди земельної ділянки строком на 10 років. Однак в 2010 році на підставі рішення від 21.09.2010 року №3950 прийнято затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність за одним із співвласників земельної ділянки (за колишнім чоловіком) для будівництва і обслуговування житлового будинку. Припинено договір оренди земельної ділянки, який був укладений з співвласниками. За даними управління Держкомзему на даний час мається державний акт на право приватної власності на землю. Вважає рішення відповідача від 21.09.2010 року №3950 таким, що порушує її права, оскільки земельну ділянку передано її колишньому чоловіку, що ставить її в залежність від колишнього чоловіка (зазначає, що вона не перебуває у шлюбі з колишнім чоловіком з 1986 року).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02.02.2018 провадження у справі закрито. Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що з позовної заяви вбачається, що позов не стосується публічно-правових відносин з боку органів державної влади, а пов'язаний з захистом права власності позивача, та належній їй земельній ділянки і оскарження набуття права власності, що розглядається в порядку цивільного судочинства.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вважає, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм процесуального права. Посилається на те, що відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративного суду можуть бути оскаржені будь-які рішення/дії суб'єкта владних повноважень. Вважає, що її спір стосується публічних правовідносин, оскільки рішенням Кіровоградської міської ради від 21.09.2010 року №3950 припинено договір оренди земельної ділянки, який був укладений з співвласниками та прийнято затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність за одним із співвласників земельної ділянки (за колишнім чоловіком) для будівництва і обслуговування житлового будинку.

Учасники процесу в судове засіданні не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Так, позивачу у справі направлена поштою повістка про виклик до суду за адресою, зазначеною в позові (25006, АДРЕСА_1). Натомість, поштове відправлення, направлене на адресу позивача повернулося за сплином строку зберігання. Представником третьої особи без самостійних вимог Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області подано клопотання про розгляд справи без участі представника. В силу ч.4 ст. 229 КАС України судове засідання не фіксувалося технічними засобами.

Матеріали справи містять клопотання ОСОБА_3 про зміну третьої особи її правонаступником. В клопотанні зазначено, що третя особа у справі - ОСОБА_2 - помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Просить замінити третю особу - ОСОБА_2 - його правонаступниками: ОСОБА_3 (дружина), ОСОБА_4 (син, 2006 року народження), ОСОБА_5 (син, 1986 року народження, відбуває покарання в Росії Тульській області).

Даючи оцінку даному клопотанню колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що дана справа призначена до розгляду 6 листопада 2018 на 10:20. Натомість, зазначене клопотання надійшло до суду 6 листопада 2018 о 13:27. На час 13:27 справа вже була розглянута. Отже, дане клопотання не могло бути розглянуто в ході судового розгляду, що відбувся о 10:20. Таким чином дана справа розглянута без врахування зазначеного клопотання.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема:

1. спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

2. спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3. спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4. спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5. за зверненнями суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом;

6. спорах щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7. спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;

8. спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності;

9. спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов'язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб;

10. спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб;

11. спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони», за винятком спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням договорів закупівлі;

12. спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень».

Позивач в апеляційній скарзі зазначає, що спір пов'язаний з публічно-правовими відносинами, натомість з позовної заяви вбачається, що позов, який пред'явлено до Кіровоградської міської ради не стосується захисту прав, свобод і інтересів у сфері публічно-правових відносин з боку органів державної влади, а пов'язаний із захистом права власності позивача на належні їй земельні ділянки і оскарження законності набуття права власності громадянами.

Це підтверджується договором оренди земельної ділянки від 26.06.2002 року, укладеним між Територіальною громадою та співвласниками нерухомого майна ОСОБА_1 і ОСОБА_2. Договір укладений строком на 10 років, площа земельної ділянки 1994 кв.м. (а.с. 42, 43).

Також, це підтверджується пунктом 27, 28 Рішення Кіровоградської міської ради від 21.09.2010 року №3950. Зокрема, пунктом 27 вказаного Рішення визначено, що припинено договір оренди частини земельної ділянки площею 0,1 га, при цьому, решта земельної ділянки залишена в оренді без змін умов надання, про що зазначено в пункті 28 (а.с. 36). Отже рішення відповідача торкалося лише прав та обов'язків ОСОБА_2 щодо договору оренди. Таким чином даний спір підлягає розгляду за правилами ЦПК.

Згідно з вимогами ст. 19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Як зазначено в п. 6 Постанови № 3 пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» при вирішенні питань, пов'язаних із компетенцією судів у спорах, що виникають із земельних відносин, судам слід враховувати роз'яснення, викладені в пунктах 2 і 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (зі змінами і доповненнями, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19.03.2010 року № 2), а також Рішення Конституційного суду України від 01.04.2010 року № 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень ч.2 ст.143 Конституції України, пунктів «а», «б», «в», «г» статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 ч.1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства. При цьому суди мають виходити з того, що згідно зі статтями 13 і 14 Конституції України, статтями 177, 181, 324 і главою 30 ЦК земля та земельні ділянки є об'єктом цивільних прав, а держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватно правових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок. Пункт 21 вказаної постанови визначає, що враховуючи положення статті 1 ЦПК та статті 2 КАС, не є публічно-правовим спором і розглядається в порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб'єктом владних повноважень) як суб'єктом публічного права та суб'єктом приватного права фізичною особою, в якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення,зміну або припинення цивільних прав фізичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про закриття провадження у справі.

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача спростовуються нормами законодавства України..

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, виходячи з обставин справи та норм КАС України, права, свободи та інтереси позивача не були порушені.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 лютого 2018 р. - залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 лютого 2018 р. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили 06.11.2018 та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів в порядку та строки передбачені ст. 328, 329 КАС України.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 06.11.2018.

В повному обсязі постанова виготовлена 09.11.2018.

Головуючий - суддя Ю.В. Дурасова

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров