Справа № 316/979/18
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

06 листопада 2018 року (16год. 27 хв.)Справа № 316/979/18 ЗП/0840/160/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Калашник Ю.В.,

при секретарі судового засідання Аксьоновій С.В.,

представників:

позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) до Енергодарської міської ради Запорізької області (71502, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Курчатова, буд. 11, ) до Міського голови Енергодарської міської ради Запорізької області Музики Павла Олексійовича (АДРЕСА_2) про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

10.07.2018 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла справа №316/979/18 (ЗП/0840/160/18) за позовом ОСОБА_3 (далі - позивач) до Енергодарської міської ради Запорізької області (далі - відповідач 1), Міського голови Енергодарської міської ради Запорізької області Музики Павла Олексійовича (далі - відповідач 2), в якому позивач з урахування уточненого позову просить суд:

визнати протиправною бездіяльність відповідача 1 щодо відмови та неприйнятті рішення щодо відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0800 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_3, з кадастровим номером НОМЕР_2 та надання її заявнику у власність;

зобов'язати відповідача 1 затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: АДРЕСА_3, з кадастровим номером НОМЕР_2;

здійснити захист порушених прав, свобод чи інтересів позивача в іншій спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод інтересів шляхом зобов'язання затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки міським головою Музикою П.О., який є головною посадовою особою територіальної громади міста;

зобов'язати відповідача 1 утриматися від дій та не передавати спірну земельну ділянку розташовану за адресою: АДРЕСА_3, з кадастровим номером НОМЕР_2 у власність іншим особам.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, розробивши та погодивши у встановленому порядку проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки 17.07.2017 звернувся до відповідача із заявою про його затвердження, однак відповідач своєю бездіяльністю фактично відмовив позивачу у затвердженні поданого проекту землеустрою та передачі у власність земельної ділянки без зазначення мотивів такої відмови, як такого, що не набрав потрібної кількості голосів. Вважаючи таку відмову протиправною позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Ухвалою суду від 13.08.2018 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 10.09.2018.

04.09.2018 до суду від представника відповідача 2 надійшов відзив на позов (вх. № 27561 від 04.09.2018), в якому вважає вимоги позивача необґрунтованими та безпідставними. Зокрема зазначає, що 17.07.2017 позивачем подано заяву про передачу безоплатно у власність за затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0800 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_3, з кадастровим номером НОМЕР_2. 27.04.2018 Енергодарською міською радою під час проведення чергового пленарного засідання двадцять першої сесії поставлено на голосування питання «Про передачу безоплатно у власність на умовах безоплатної приватизації учаснику бойових дій в зоні проведення АТО ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,0800 га на АДРЕСА_3». За результатами поіменного голосування з вказаного питання 13 депутатів проголосували «за», 19 депутатів «утрималися», 3 депутати «відсутні», у зв'язку із чим рішення з вказаного питання не прийнято, про що листом від 07.05.2018 повідомлено позивача. Зважаючи на той факт, що заява позивача про передачу у власність земельної ділянки та затвердження відповідного проекту землеустрою була розглянута на пленарному засіданні сесії Енергодарської міської ради у порядку передбаченому Земельним кодексом України та Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» зі сторони відповідача 1 відсутня протиправна бездіяльність. Разом з цим, рішення про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачу також не приймалось. Також зазначає, що міський голова не має повноважень одноособово приймати рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. З огляду на таке, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

10.09.2018 до від представника відповідача 1 надійшов відзив на позов (вх. № 28024 від 10.09.2018), в якому з посиланням на приписи ст. 116, 118 Земельного кодексу України зазначає, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не свідчить про позитивне рішення про надання такої ділянки у власність, що фактично вказує про відсутність обтяжень земельної ділянки у такому випадку. Вимоги позивача про зобов'язання затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та утриматися від дій та не передавати спірну ділянку у власність іншим особам є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а по своєї суті є способом забезпечення позову. З урахуванням вищезазначеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою суду від 10.09.2018 позовну заяву залишено без руху на підставі статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). 18.09.2018 позивачем до суду надано заяву про усунення недоліків, якою усунуто недоліки позовної заяви.

Судовими повістками викликано учасників справи у підготовче засідання на 10.10.2018.

Ухвалою суду від 10.10.2018 закрито підготовче провадження на призначено судовий розгляд справи по суті на 06.11.2018.

У судовому засідання представники позивача позовні вимоги підтримали та надали пояснення, аналогічні викладеним у позові. Просили позов задовольнити.

Представник відповідача 1 у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в матеріалах справи міститься клопотання (вх. № 32123 від 10.10.2018) про розгляд справи без участі представника відповідача 1, проти задоволення позовних вимог заперечує з підстав зазначених у відзиві на позов (вх. № 28024 від 10.09.2018).

Відповідач 2 у судове засідання також не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, від представника відповідача 2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із хворобою, у задоволенні якого відмовлено, у зв'язку з чим суд визнав причину неявки відповідача не поважною.

Відповідно до приписів ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників відповідачів.

Враховуючи норми ч.3 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), у судовому засіданні 06.11.2018 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вислухавши пояснення представників позивача, розглянувши матеріали справи, суд з'ясував наступне.

Рішенням 8-ї сесії 7-го скликання Енергодарської міської ради Запорізької області від 27.08.2016 №3 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок учасникам бойових дій в зоні проведення АТО вулиці Комсомольській, напроти будинку №17» позивачу було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1000 га, в місті Енергодарі Запорізької області, по вулиці Комсомольській, напроти будинку №17, за цільовим призначенням - землі житлової забудови для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на умовах безоплатної приватизації (а.с.19).

На підставі вказаного рішення та договору на виконання робіт ТОВ «Козацькі землі ЛТД» розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, загальною площею 0,0800 га, який було погоджено висновками експерта державної експертизи від 21.06.2017 №3468/82-17 (а.с.52) та начальника управління містобудування та архітектури, головним архітектором Управління містобудування та архітектури Енергодарської міської ради Запорізької області від 26.05.2017 №36/01-12/03-01 (а.с.51).

Так, у Державний земельний кадастр внесено земельну ділянку площею 0,0800 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_3, якій було присвоєно кадастровий номер: НОМЕР_2, про що свідчить витяг НВ-017 від 29.06.2017 (а.с.61).

17.07.2017 позивач звернувся до відповідача із заявою (реєстраційний номер 01-20-15/03513) про затвердження проекту землеустрою.

Проте, листом від 07.05.2018 №01-20-18/94 «Про розгляд заяви» позивача повідомлено, що проект рішення «Про передачу безоплатно у власність на умовах безоплатної приватизації земельної ділянки площею 0,0800 га на АДРЕСА_3» було розглянуто на черговому пленарному засіданні сесії Енергодарської міської ради 27.04.2018, але рішення не прийнято у зв'язку із не набранням необхідної кількості голосів «за» під час голосування депутатів міської ради з даного питання (а.с.60).

Не погодившись відмовою відповідача у погодженні проекту землеустрою, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно із ст. 14 Конституції України, ст. 373 Цивільного кодексу України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Стаття 3 Земельного кодексу України вказує, що земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частиною 2 ст. 22 Земельного кодексу України передбачено те, що до земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги).

При цьому, пунктом «а» ч. 3 ст. 22 Земельного кодексу України визначено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Пунктом «в» ч. 3 ст.116 Земельного кодексу України встановлено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених вказаним Кодексом.

Згідно із ч.1 ст.121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2.0 гектара.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських рад у сфері регулювання земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища належать, в т.ч. делеговані повноваження: організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою (п.9).

За приписами ст. 12, 42 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об'єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста; забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади; представляє територіальну громаду, раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності, громадянами, а також у міжнародних відносинах відповідно до законодавства.

Частиною 1 ст. 122 Земельного кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін (ч.7 ст.118 цього Кодексу).

Згідно із ч. 8 ст. 118 Земельного кодексу України, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

При цьому, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України).

Згідно із ч.10 цієї статті Кодексу, відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Таким чином, аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що законом передбачено певний алгоритм безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, а саме: подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність; отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні); після розроблення проекту землеустрою такий погоджується з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Погоджений проект землеустрою подається громадянином до відповідного органу виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, у двотижневий строк, зобов'язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду.

Частиною 1 ст. 50 Закону України «Про землеустрій» визначено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання) або зміни цільового призначення земельної ділянки.

За правилами ч.ч.2-3 ст.50 цього Закону, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають:

завдання на розроблення проекту землеустрою;

пояснювальну записку;

копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності);

рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом);

письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду;

довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями;

матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки);

відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки);

копії правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна для об'єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів з середніми та значними наслідками, які розташовані на земельній ділянці;

розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом);

розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом);

акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки);

акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки);

перелік обмежень у використанні земельних ділянок;

викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки);

кадастровий план земельної ділянки;

матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки);

матеріали погодження проекту землеустрою.

проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають також і акт встановлення та узгодження зовнішніх меж земельної ділянки, акт приймання-передачі межових знаків на зберігання, кадастровий план земельної ділянки.

Конституцією України закріплено, що держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки; усі суб'єкти права власності рівні перед законом (ч. 4 ст. 13); право власності на землю гарантується, воно набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ч.2 ст.14).

Таким чином, суд звертає увагу, що Земельним кодексом України передбачено механізм безоплатної передачі земель сільськогосподарського призначення у власність і вичерпні підстави для відмови в цьому, а тому відповідач не мав право відмовляти позивачу в затверджені проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність з підстав, не передбачених Земельним кодексом України.

Крім того, аналізуючи норми чинного законодавства України суд дійшов висновку, що орган, який передає земельні ділянки у власність, може відмовити у затвердженні проекту землеустрою лише у випадку відсутності його погодження, не проведення обов'язкової державної експертизи або відсутності дозволу на його виготовлення.

Як вбачається із витягу з протоколу сесії відповідача від 27.04.2018 (а.с.132) та листа від 07.05.2018 №01-20-18/94 підставою для не затвердження проекту землеустрою позивача стало те, що рішення не набрало потрібної кількості голосів. Таким чином, відповідачем з непередбачених чинним законодавством підстав не було прийнято рішення про передачу безоплатно у власність земельної ділянки учаснику бойових дій в зоні проведення АТО ОСОБА_3 та затвердження поданого позивачем проекту землеустрою.

Судом також враховано, що даний проект було погоджено експертом державної експертизи, про що видано відповідний висновок, а тому на цій стадії не встановлено невідповідність положень проекту вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

При цьому, суд вважає необґрунтованими вимогу позивача щодо визнання протиправною відмову міської ради у погодженні вказаного проекту землеустрою, оскільки фактично відповідачем 1 рішення про відмову у погодженні не приймалось.

Вирішуючи питання про зобов'язання відповідача 1 затвердити проект землеустрою суд зазначає таке.

Як вже зазначалось, ст. 118 Земельного кодексу України прямо передбачено обов'язок органу виконавчої влади або орган місцевого самоврядування прийняти відповідне рішення у випадку надання особою погодженого проекту землеустрою.

Крім того, нормою ч. 10 ст. 118 Земельного кодексу України також передбачено право особи на оскарження відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або у випадку залишення клопотання без розгляду.

Судом встановлено, що наданий позивачем на затвердження проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність погоджений у встановленому законом порядку висновками експерта державної експертизи від 21.06.2017 №3468/82-17 та начальника управління містобудування та архітектури, головним архітектором Управління містобудування та архітектури Енергодарської міської ради Запорізької області від 26.05.2017 №36/01-12/03-01.

Беручи до уваги вищезазначене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про зобов'язання відповідача 1 затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачу.

З огляду на те, що судом встановлено протиправність бездіяльності Енергодарської міської ради Запорізької області щодо не прийняття рішення про передачу позивачу безоплатно у власність вищезазначеної земельної ділянки та вирішено питання про зобов'язання Енергодарську міську раду Запорізької області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачу, а відтак позовна вимога про здійснення захисту порушених прав, свобод чи інтересів позивача в іншій спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод інтересів шляхом зобов'язання затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки міським головою Музикою П.О., який є головною посадовою особою територіальної громади міста не підлягає задоволенню, оскільки зазначене, відповідно виключає необхідність задоволення позовних вимог в цій частині. Крім того, до повноважень міського голови, визначених у статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» не входить повноваження щодо одноособового прийняття рішень про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача 1 утриматися від дій та не передавати спірну земельну ділянку у власність іншим особам, то така вимога задоволенню не підлягає. Так, судом здійснено повне відновлення порушених прав позивача шляхом зобов'язання Енергодарську міську раду Запорізької області затвердити проект землеустрою щодо відведення позивачу земельної ділянки. Виконання відповідачем 1 судового рішення у цій частині унеможливлює передачу земельної ділянки будь-яким іншим особам. Відтак, для задоволення позовної вимоги щодо зобов'язання утриматись від дій, підстави відсутні.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своєї бездіяльності, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

Позивач звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011. Оскільки позивачем судовий збір не сплачувався, необхідності у вирішенні питання щодо розподілу судових витрат не має.

Керуючись ст.ст.9, 139, 243-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) до Енергодарської міської ради Запорізької області (71502, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Курчатова, буд. 11, ) до Міського голови Енергодарської міської ради Запорізької області Музики Павла Олексійовича (АДРЕСА_2) про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Енергодарської міської ради Запорізької області щодо не прийняття рішення про передачу безоплатно у власність земельної ділянки громадянину ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0800 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_3, з кадастровим номером НОМЕР_2.

Зобов'язати Енергодарську міську раду Запорізької області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0800 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_3, з кадастровим номером НОМЕР_2.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі протягом тридцяти днів, з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 16.11.2018.

Суддя Ю.В. Калашник