Справа № 753/403/18
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2018-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

15 листопада 2018 року № 753/403/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Калужського Д.О., розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні без проведення судового засідання та виклику сторін адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання дій протиправними, зобов'язання провести

перерахунок пенсії

ВСТАНОВИВ:

10.01.2018 ОСОБА_1 (далі - позивачка або ОСОБА_1.) подала на розгляд Дарницького районного суду м. Києва позов до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (надалі - відповідач або ГУ ПФУ в м. Києві), у якому просила суд:

- визнати протиправними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку пенсії по інвалідності у розмірі відшкодування фактичних збитків внаслідок захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, із заробітної плати в сумі 226,63 крб. за роботу в період з 26 квітня по 26 квітня 1986 року в зоні відчуження;

- зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії по інвалідності у розмірі відшкодування фактичних збитків внаслідок захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, із заробітної плати в сумі 226,63 крб. за роботу в період з 26 по 26 квітня 1986 року в зоні відчуження, та виплатити починаючи з 25.09.2017, з урахуванням уже проведених виплат, без обмеження її максимальним розміром.

На обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та інвалідом 2 групи, і відповідно, отримує пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». 25.09.2017 вона звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210, а саме, із заробітку в зоні відчуження у квітні 1986 року в сумі 226,63 крб. Однак, відповідач відмовив у проведенні такого перерахунку.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19.01.2018 справу № 753/403/18 передано за підсудністю до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.05.2018 (суддя Пащенко К.С.) позовну заяву залишено без руху.

Позивачкою було усунено недоліки у встановлений судом строк.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.06.2018 (суддя Пащенко К.С.) відкрито провадження у даній справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні без виклику учасників справи та проведення судового засідання; запропоновано відповідачу подати до суду у п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали відзив на позовну заяву.

30.08.2018 до суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач посилається на те, що підставою для проведення розрахунку заробітної плати в зоні відчуження являються первинні документи про нараховану заробітну плату та фактичну тривалість роботи безпосередньо в зоні відчуження. Позичкою надано дві довідки ф.122, в яких зазначені різні періоди роботи в зоні ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Зокрема, вказаний у довідці № 2109 від 07.10.2016 період перебування позивачки в зоні ЧАЕС суперечить періоду, який вказаний у довідці № 78 від 10.03.2000. Інших первинних документів, які б підтверджували перебування ОСОБА_1 в зоні відчуження у період з 26 квітня по 26 квітня 1986 року до управління не надано. Також не надано первинних документів, які б підтверджували суму виплаченої заробітної плати. При цьому, відповідач не має можливості здійснити перевірку первинних документів на підставі яких видавалася довідка, оскільки з 2014 року в Україні діє мораторій на перевірки суб'єктів господарювання. З огляду на це, відповідач повідомив ОСОБА_1, що після надходження відповіді щодо проведення перевірки, остання буде додатково повідомлена про результати розгляду заяви про перерахунок пенсії.

14.09.2018 до суду від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, у якій остання зазначає, що не погоджується з твердженнями відповідача, що нею для перерахунку пенсії було надано довідку про заробіток, яка не підтверджена первинними документами, оскільки такі доводи відповідача спростовуються доданою до позову розпискою відповідача про отримання заяви та первинних документів. Також позивачка зазначає, що посилання відповідача на заборону проводити перевірки суб'єктів господарювання не відповідають дійсності, оскільки у своєму листі останній повідомляє, що очікує на акт перевірки. Щодо тверджень ГУ ПФУ в м. Києві про те, що у періоді роботи позивачки в зоні відчуження є повний місяць - червень 2016 року, то ОСОБА_1 відзначає, що працювала у червні 1986 року не повний місяць, а до 26 червня 1986 року, потім перебувала у відпустці і з 24 липня того ж року була звільнена на підставі наказу № 77-к від 26.06.1986. Тобто, повний місяць роботи в зоні відчуження у позивачки взагалі відсутній.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.11.2018 судом здійснено заміну відповідача у справі № 753/403/18, а саме: з Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (ідентифікаційний код - 42098368; адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (по тексту - КАС України), суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як видно з матеріалів справи, позивачка є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, що підтверджується ксерокопією посвідчення серії А № 105600 та вкладки № 164693 від 15.02.2005 до вказаного посвідчення.

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії Міністерства охорони здоров'я України серії АВ № 0971018 позивачці довічно встановлена 2 група інвалідності, захворювання пов'язане з наслідками ліквідації на ЧАЕС.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Дарницькому відділі ГУ ПФУ в м. Києві та отримує пенсію по інвалідності в розмірі фактичних збитків відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

25.09.2017 позивачка звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії по інвалідності у розмірі фактичних збитків, виходячи із заробітної плати у розмірі 226,63 крб. за роботу в зоні відчуження у період з 26 квітня по 26 квітня 1986 року. До заяви було додано: трудову книжку, табель робочого часу за 26-30 квітня 1986 року; відомість № 16 від 15.05.1986 на видачу заробітної плати; довідку про заробіток № 20109 від 07.10.2016; довідку про стаж ф.122 № 65 від 23.10.1990. Подані відповідачу документи свідчать, що ОСОБА_1 у вказаний період здійснювала роботу по організації перевезення і евакуації населення м. Прип'ять на посаді інженера Прип'ятського АТП 31015.

Відповідач відмовив у перерахунку пенсії посилаючись на те, що дані зазначені в довідці № 20109 від 07.10.2016 суперечать первинним документам, які знаходяться в матеріалах пенсійної справи, а саме в довідці № 78 від 10.03.2000 зазначено інший період роботи позивачки в зоні відчуження - червень 1986 року.

Вирішуючи спір, суд виходить за наступного.

Частина друга статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади і у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, дорученнями Президента України та Міністра соціальної політики України, а також Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 06.04.2011 № 384/2011, та організовує у межах своїх повноважень виконання актів законодавства, здійснює контроль за їх реалізацією.

Відповідно до статті 49 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-XII) у редакції, чинній на час існування спірних правовідносин, пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: державної пенсії; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Після 1 січня 2015 року додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 4, не встановлюється.

Згідно з частиною першою статті 54 Закону, пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.

Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Порядок № 1210), яким визначено механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (пенсії), а також передбачено, що пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Відповідно до підпункту 4 пункту 3 Порядку № 1210, в разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менше календарного місяця у 1986-1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати.

За змістом цієї норми, розмір пенсії по інвалідності залежить від заробітку фактично отриманого особою у період її роботи в зоні відчуження.

Відповідно до частини четвертої статті 15 Закону № 796-XII, видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

За приписами частини першої статті 57 Закону № 796-XII, обчислення середньомісячного заробітку провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Пунктом 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 передбачено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об'єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Виходячи із наведених положень, підставою для обчислення пенсії у розмірі відшкодування фактичних збитків є довідка про заробітну плату, одержану за період роботи в зоні відчуження, яка видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за призначенням (перерахунком) пенсії. Якщо такі підприємства ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки видаються правонаступником або державними архівними установами.

Форму довідки про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках затверджено наказом Міністерства соціального захисту населення України від 12.10.2012 № 644 «Про затвердження форми Довідки про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.10.2012 за № 1808/22120.

Як убачається з матеріалів справи, позивачем для перерахунку пенсії надано Лівобережному об'єднаному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві довідку про заробітну плату, одержану за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках від 07.10.2016 № 20109, що за формою та змістом відповідає вимогам наказу Міністерства соціального захисту населення України від 12.10.2012 № 644.

Відповідач не заперечував, що ця довідка відповідає вимогам нормативно-правових актів. Підставою ж відмови в перерахунку пенсії вказано невідповідність періодів роботи позивачки в зоні відчуження в довідках від 07.10.2016 № 20109 та від 10.03.2000 № 78.

Однак, суд вважає наведену підставу для відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 необґрунтованою, оскільки документи додані позивачкою до заяви від 25.09.2017 в повному обсязі підтверджують період її роботи в зоні відчуження 26 квітня 1986 року та отриманий за цей час заробіток у розмірі 226,63 крб., а період роботи вказаний у довідці від 10.03.2000 № 78 ніяким чином не впливає на наявність права позивачки на перерахунок пенсії, виходячи із заробітку за 26 квітня 1986 року, оскільки наказом від 26.06.1986 № 77-к ОСОБА_1 була звільнена, що свідчить про неповний місяць її роботи у червні 1986 року.

Крім того, в силу підпункту 4 пункту 3 Порядку № 1210, вибір неповного календарного місяця роботи (квітень або червень 1986 року) є правом позивачки, чим вона і скористалася.

Що ж стосується посилань відповідача на неможливість проведення перевірки первинних документів через мораторій, як ще на одну підставу для відмови в перерахунку пенсії позивачці, то суд вважає їх невмотивованими, оскільки звернувшись до відповідача із заявою від 25.09.2017, позивачка надала всі необхідні документи, а неможливість відповідача провести зустрічну перевірку достовірності видачі довідок про заробітну плату та стаж роботи ОСОБА_1 не може ставитися в залежність від її права на такий перерахунок.

Відповідно до частини першої статті 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», заява про призначення (перерахунок пенсії) та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду.

Пунктом 1.7 Порядку № 22-1 встановлено, що днем звернення за перерахунком пенсії вважається день подання заяви пенсіонером із усіма необхідними документами.

Оскільки позивачка звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії 25.09.2017 та надала усі необхідні документи, відповідно пенсія ОСОБА_1 підлягає перерахунку з цієї дати.

Поряд з цим суд зауважує, що у відповідності до статті 67 Закону № 796-XII, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

З огляду на зазначене, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині проведення перерахунку пенсії без обмеження її максимального розміру задоволенню не підлягають.

В силу вимог ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст. 64 Конституції України, право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами, є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні «Кечко проти України» від 08 листопада 2005 року, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

За правовою позицією Європейського Суду з прав людини, викладеної у рішенні по справі «Суханов та Ільченко проти України» (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine) від 26 вересня 2014 року, за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних Судів, якою підтверджується його існування.

В постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01 листопада 1996 року № 9 зазначено, що відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституційні права та свободи людини і громадянина є безпосередньо діючими. Вони визначають цілі і зміст законів та інших нормативно-правових актів, зміст і спрямованість діяльності органів законодавчої та виконавчої влади, органів місцевого самоврядування і забезпечуються захистом правосуддя.

Виходячи зі змісту статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов'язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити: основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.

Рішенням ЄСПЛ від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути почуті, тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов'язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.

За правилами ст. 74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 76 КАС України).

У відповідності до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28 серпня 2018 року (справа № 802/2236/17-а).

Беручи до уваги зазначені правові положення законодавства та обставини цієї справи, суд приходить до висновку, що пенсійний орган неправомірно відмовив ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії по інвалідності у розмірі відшкодування фактичних збитків внаслідок захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, із заробітної плати в сумі 226,63 крб. за роботу в період з 26 квітня по 26 квітня 1986 року в зоні відчуження, оскільки позивачка подала всі необхідні документи, які беззаперечно підтверджують наявність у неї права на такий перерахунок. В той же час, зазначені відповідачем підстави такої є необґрунтованими та невмотивованими, а також спростовуються матеріалами справи.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору і нею не надано доказів понесення інших судових витрат, такі витрати розподілу не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 6, 72-77, 241-246, 250, 255, 257-263 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку пенсії по інвалідності у розмірі відшкодування фактичних збитків внаслідок захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, із заробітної плати в сумі 226,63 крб. за роботу в період з 26 квітня по 26 квітня 1986 року в зоні відчуження.

3. Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (ідентифікаційний код - 42098368, адрес: 04053, місто Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16) провести ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, адреса: 02121, АДРЕСА_1) перерахунок пенсії по інвалідності у розмірі відшкодування фактичних збитків внаслідок захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, із заробітної плати в сумі 226,63 крб. за роботу в період з 26 по 26 квітня 1986 року в зоні відчуження, та виплатити починаючи з 25.09.2017, з урахуванням уже проведених виплат.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення, відповідно до ст. 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма часниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного ухвали.

Відповідно до пп. 15.5 п. 1 Розділу VII Перехідні положення КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Окружний адміністративний суд міста Києва.

Суддя К.С. Пащенко