Справа № 545/1829/18
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 р. м. ХарківСправа № 545/1829/18
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Яковенка М.М.

суддів: Лях О.П., Старосуда М.І.

секретарі судового засідання: Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 01 жовтня 2018року (головуючий І інстанції: Шелудякова Л.В.,) по справі № 545/1829/18за позовом ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Сторчака Олександра Сергійовича, Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до Інспектора патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Сторчака Олександра Сергійовича, Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову інспектора патрульної поліції в Полтавській області ДПП лейтенантом поліції Сторчака Олександра Сергійовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №370041 від 18 липня 2018 року за ч.2 ст.122 КУпАП про накладення на нього адміністративного стягнення штрафу у розмірі 425 грн.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 01 жовтня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач не погодившись з постановою суду першої інстанції, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, прийняття з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі. Апелянт наголошує на тому, що ним не порушувались ПДР, відповідачем не доведений факт вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, докази не досліджувались при прийняті інспектором рішення.

З урахуванням приписів ч.4 ст.229, ч.2 ст.313 КАС України, розгляд справи здійснювався за відсутності сторін, які з огляду в тому числі на положення ч.2 ст.268 КАС України, були повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в зв'язку з чим, колегія суддів вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, на апеляційній скарзі наполягає.

Колегія суддів здійснюючи апеляційний перегляд з урахуванням приписів ч.3 ст.3, 268, 271, 272, 286 КАС України, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та відповідні докази і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції висновувався на тому, що відповідно до переглянутого у судовому засіданні відеозапису від 18 липня 2018 року об 20:35:37 секунди зафіксовано сам факт порушення позивачем п.8.7.3 Правил дорожнього руху України, а саме, проїзд на заборонений червоний сигнал світлофора в с.Розсошенці Полтавського району Полтавської області з вул.Пушкіна.

Як встановлено судом першої та апеляційної інстанції, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №370041 від 18 липня 2018 року, складеної відповідачем, ОСОБА_1, який є позивачем по справі, 18 липня 2018 року о 20 год. 35 хв., керуючи автомобілем VolvoXC 90 днз НОМЕР_1 с.Розсошенці Полтавського району Полтавської області проїхав перехрестя з вул.Пушкіна на заборонений сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 Правил дорожнього руху України, у зв'язку з чим до позивача було застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с.25).

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306 (із змінами та доповненнями).

Згідно з п.п. «е» п.8.7.3 ПДР України на червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух. При чому, положеннями п. «г'» цього ж пункту також передбачена заборона руху на жовтий сигнал та про наступну зміну сигналів.

У відповідності до ч. 2 ст. 122 КУпАП (……проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, ……», - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Положеннями ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Цією нормою наведений перелік видів доказів, що можуть бути використанні при вирішенні справи про адмінправопорушення, одним з яких є показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

З огляду на правовий зміст наведених норм, не виключена правова можливість використання інформації відеозапису в якості доказу здійсненого як із встановленому патрульному автомобілі приладів та технічних засобів відеозапису, так із закріпленого на форменому одязі відеокамери при використанні при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також розгляду справи про адмін.правопорушення. Такий відеозапис, слід вважати доказом, він відповідає вимогам ст..251 КУпАП та відповідно до ч.2 ст.283 КУпАП зафіксований у постанові про накладання адмінстягнення як такий, що містить відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Відповідачем надано відеозапис факту вчинення позивачем зазначеного вище порушення вимог Правил, зупинення порушника, в ході перегляду якого встановлено, що 18 липня 2018 року об 20:35:37 секунди зафіксовано сам факт порушення позивачем п.8.7.3 Правил дорожнього руху України, а саме, проїзд на заборонений червоний сигнал світлофора в с.Розсошенці Полтавського району Полтавської області з вул.Пушкіна. Крім того, під час оформлення матеріалів адмінправопорушення відповідачем ухвалена постанова з дотриманням вимог ст.ст. 251, 268, 279, 280, 283-285 КУпАП. Накладене на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян відповідає санкції ч.2 ст.122 КУпАП.

Доказів, які б підтверджували доводи позивача стосовно проїзду перехрестя на сигнал світлофору, що дозволяю рух, та спростовували б доводи відповідача, відповідно до ч.1 ст.77 КАС України ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції за правилами подання доказів встановленими ст..79 КАС України, позивачем не надано.

З огляду на вказане, колегія суддів, з урахуванням положень статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що він не здійснював рух та проїзд перехрестя на заборонений сигнал світлофора, а його провина в цьому не доведена.

Таким чином, судом першої інстанції зроблений цілком обґрунтований висновок щодо наявним у справі доказам якими доведено здійснення позивачем проїзду на заборонний сигнал світлофору, що є порушення п. 8.7.3 ПДР України, та як наслідок правомірності притягнення до адмін..відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, положення якої не розмежовує колір світлофору на який здійснюється проїзд. Склад правопорушення полягає у здійснені особою проїзду на заборонний сигнал світлофора, яким відповідно до п.8.7.3 ПДР України, може бути як «жовтий», так і «червоний» сигнал.

Порушення правил проїзду на заборонений сигнал світлофору (жовтий, червоний), створює загрозу для здоров'я та життя не тільки такої особи, а й інших осіб, учасників руху, які призводять до трагічних наслідків. Відповідач при прийнятті постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв на підставі, у межах повноважень та згідно чинного законодавства України, а тому не порушив права та законні інтереси позивача.

Доводи апелянта стосовно неналежного розгляду справи судом першої інстанції є безпідставними, з огляду на власноруч написану заяву про розгляд справи у його відсутність. В межах справи та спірних питань, для суду першої інстанції існувала процесуальна можливість провести розгляд справи у відсутність сторін за наявними у справі доказами.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, заявлених в межах доводів апеляційної скарги. Рішення суду не може бути скасовано з формальних підстав. Жодні доводи апелянта не спростовують правомірності прийнятого судом рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 23, 31, 33, 90, 268, 271, 272, 286, 292, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 01 жовтня 2018 року по справі № 545/1829/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справи визначеної статтею 286 КАС України, відповідно до ст. 272 цього Кодексу набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя (підпис)М.М. Яковенко
Судді(підпис) (підпис) О.П. Лях М.І. Старосуд