Справа № 200/11407/18-а
Суддя: Логойда Т. В.
Дата ухвалення: 2018-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2018 р. Справа№200/11407/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Логойди Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Покровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому зазначав, що звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», між тим рішенням відповідача від 12.09.2018 року в призначенні пенсії відмовлено з посиланням на недостатність пільгового стажу. Відповідачем до пільгового стажу не зараховано період роботи з 25.08.1993 року по 22.12.1997 року у Першому шахтопрохідницькому будівельному управлінні тресту «Донецькшахтопроходка» у зв'язку з ненаданням довідки, підтверджуючої пільговий характер роботи, та відсутністю даних в ЄДР по зазначеному підприємству.

Вказане рішення вважав протиправним, оскільки в підтвердження стажу надав і трудову книжку, і інші необхідні документи, зокрема уточнюючу довідку.

Однак, відповідач не взяв до уваги уточнюючу довідку ВАТ «Трест Донецькшахтопроходка» від 15.06.2018 року №02/139, яка була надана відповідачу із заявою про призначення пенсії, оскільки вона видана підприємством, яке розташовано на тимчасово непідконтрольній українській владі території.

Вважав, що рішенням відповідача порушене його право на пенсію.

У зв'язку з наведеним позивач просив:

- визнати неправомірним та скасувати рішення Покровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 12.09.2018 року щодо не зарахування йому до пільгового стажу роботи періоду роботи з 25.08.1993 року по 22.12.1997 року у Першому шахтопрохідницькому будівельному управлінні тресту «Донецькшахтопроходка»;

- зобов'язати Покровське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати йому до пільгового стажу роботи період роботи з 25.08.1993 року по 22.12.1997 року у Першому шахтопрохідницькому будівельному управлінні тресту «Донецькшахтопроходка»;

- зобов'язати Покровське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути його заяву від 03.07.2018 року (зареєстровану за №5655) про призначення йому пенсії згідно з ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до пільгового стажу роботи період роботи з 25.08.1993 року по 22.12.1997 року у Першому шахтопрохідницькому будівельному управлінні тресту «Донецькшахтопроходка».

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначав, зокрема, що оскарженим рішенням в призначенні пенсії відмовлено у зв'язку з недостатністю пільгового стажу. Так, до пільгового стажу не зараховано період роботи з 25.08.1993 року по 22.12.1997 року у Першому шахтопрохідницькому будівельному управлінні тресту «Донецькшахтопроходка» у зв'язку з ненаданням довідки, підтверджуючої пільговий характер роботи, та копії наказів про проведення атестації робочих місць. Управління ставить під сумнів дійсність довідок, які видані посадовими особами так званої «ДНР». Вважав, що дії та рішення відповідача відповідали вимогам законодавства. Просив в задоволенні позову відмовити.

Судом встановлено, що 03.07.2018 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся до Покровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Покровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 12.09.2018 року в призначенні такої пенсії відмовлено, оскільки на час звернення позивач не мав необхідного пільгового стажу роботи на підземних роботах.

Рішення мотивовано тим, що страховий стаж заявника складає 28 років 08 місяців 11 днів, в тому числі стаж підземної роботи: 15 років 02 місяці 13 днів, а саме: за статтями 14 - 20 - 12 років 11 місяців 13 днів; за статтями 14 - 25 - 02 роки 03 місяці 0 днів.

Відповідачем до пільгового стажу не зараховано періоди роботи позивача з 25.08.1993 року по 22.12.1997 року у Першому шахтопрохідницькому будівельному управлінні тресту «Донецькшахтопроходка» у зв'язку з ненаданням довідки, підтверджуючої пільговий характер роботи, та відсутністю даних в ЄДР по зазначеному підприємству.

Орган Пенсійного фонду України не взяв до уваги уточнюючу довідку ВАТ «Трест Донецькшахтопроходка» від 15.06.2018 року №02/139 про пільговий характер роботи позивача щодо вказаного періоду, оскільки вона видана підприємством, яке розташовано на тимчасово непідконтрольній українській владі території, та не вніс її в перелік документів, що підлягають розгляду, що відповідачем не заперечується.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Статтею 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» врегульовано питання пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Відповідно до ч. 3 ст. 114 вказаного Закону працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Таким чином необхідними умовами для призначення пенсії незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є, зокрема безпосередня зайнятість повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах за відповідним списком.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 року № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно з п.п. 1 та 2 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно зі ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 30.05.2018 року в справі №174/658/16-а (провадження №К/9901/201/17) оцінюватися судом мають саме підстави відмови у призначенні пенсії, тобто, мотиви, з яких виходив відповідач, розглядаючи заяву про її призначення.

Спірний період роботи позивача з 25.08.1993 року по 22.12.1997 року у Першому шахтопрохідницькому будівельному управлінні тресту «Донецькшахтопроходка» не зараховано до пільгового стажу у зв'язку з ненаданням довідки, підтверджуючої пільговий характер роботи, та відсутністю даних в ЄДР по зазначеному підприємству.

В трудовій книжці позивача щодо спірного періоду містяться наступні записи:

25.08.1993 року - позивач з посади поверхневого слюсаря направлений на курси підземних електрослюсарів УКК треста «Донецькшахтопроходка» (наказ від 25.08.1993 року №180/к);

29.11.1993 року - у зв'язку із закінченням теоретичного навчання на курсах підземних електрослюсарів направлений учнем підземного електрослюсаря з повним робочим днем у шахті (наказ від 29.11.1993 року №259/к);

10.02.1994 року - направлений підземним електрослюсарем з повним робочим днем у шахті по ІV розряду (наказ від 10.02.1994 року №30/к);

01.06.1995 року - присвоєно п'ятий розряд підземного електрослюсаря з повним робочим днем у шахті (наказ від 01.06.1995 року №111/к);

22.12.1997 року - звільнений у зв'язку із скороченням штату працівників (наказ від 22.12.1997 року №264/к).

Отже, трудова книжка позивача не містить всі записи щодо характеру виконуваної роботи, у зв'язку з чим орган Пенсійного фонду України дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність надання уточнюючої довідки.

Згідно з довідкою ВАТ «Трест Донецькшахтопроходка» від 15.06.2018 року №02/139 позивач в період з 25.08.1993 року по 22.12.1997 року виконував роботи зі шкідливими та важкими умовами праці повний підземний робочий день на гірничих дільницях будівництва шахт.

В довідці описана історія перейменування та перетворення треста «Донецькшахтопроходка» у ВАТ «Трест Донецькшахтопроходка» з посиланням на відповідні накази; містяться посилання на накази, що зазначені в трудовій книжці позивача; на наказ про атестацію робочих місць (наказ від 13.06.1994 року №64, який додано до довідки).

Орган Пенсійного фонду України не взяв до уваги вказану уточнюючу довідку, оскільки вона видана підприємством, яке розташовано на тимчасово непідконтрольній українській владі території, та не вніс її в перелік документів, що підлягають розгляду, що відповідачем не заперечується.

Суд вважає таку позицію відповідача неприйнятною з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Згідно з ч. 1 ст. 18 вказаного Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 вказаного Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Частиною 3 ст. 9 вказаного Закону визначено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Отже, відповідно до наведених норм Закону, необхідною умовою для визнання незаконним акту органу, який знаходиться на тимчасово окупованій території, є створення такого органу, обрання чи призначення у порядку, не передбаченому законом.

Позивач набув трудовий стаж у період, коли населені пункти, на території яких підприємства здійснювали господарську діяльність, перебували під контролем української влади, і такі підприємства були утворені відповідно до законодавства України.

Всі первинні документи, які сформовані до проведення антитерористичної операції, не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особи права на отримання пенсії, що обчислена із заробітку, який вона отримувала на законних підставах, тільки з тих міркувань, що Україна тимчасово не здійснює контроль на території, де набутий відповідний стаж роботи.

Щодо окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21.06.1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" наголосив, що "першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, § 142).

З огляду на загальні принципи («намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, орган Пенсійного фонду України повинен приймати та визнавати документи, що видані органами, підприємствами, установами та організаціями, що знаходяться на непідконтрольній українській владі території, оскільки їх неприйняття та невизнання веде за собою порушення прав громадян.

Виходячи з наведеного порушене право позивача на отримання пенсії за віком на пільгових умовах підлягає відновленню шляхом визнання неправомірним та скасування оскарженого рішення органу Пенсійного органу України.

Разом з тим суд позбавлений можливості зобов'язати відповідача зарахувати до відповідного стажу роботи, що дає право на пенсію відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», періоди роботи, що вказані позивачем, оскільки відповідачем виконані не всі умови для прийняття рішення, а саме не досліджено та не проаналізовано уточнюючу довідку.

Вчинення таких дій входить до безпосередньої компетенції органа Пенсійного органу України.

В той же час, оскільки права позивача порушені, і прийняття рішення на користь позивача, в тому числі зарахування періодів роботи до відповідного стажу належить до дискреційних повноважень органу Пенсійного фонду України, суд дійшов висновку, що решта позовних вимог підлягає задоволенню шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень повторно вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні (ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

Посилання відповідача на те, що спірний період роботи не зарахований до пільгового стажу через ненадання позивачем копій наказів про проведення атестації робочих місць, є неприйнятними, оскільки в оскарженому рішенні така підстава не міститься. Крім того, накази про атестацію робочих місць додані до уточнюючої довідки, яка відповідачем не досліджувалася та не аналізувалася.

Керуючись статтями 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) до Покровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85323, Донецька обл., м.Мирноград, вул.Центральна, 13, ) про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Покровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 12.09.2018 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1.

Зобов'язати Покровське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.07.2018 року про призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням правової оцінки, що надана судом у даному рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Покровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85323, Донецька обл., м.Мирноград, вул.Центральна, 13, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) здійснені ним документально підтверджені судові витрати в розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 (сорок) коп.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення судом складено 20 листопада 2018 року.

Суддя Логойда Т. В.