Справа № 805/5057/18-а
Суддя: Загацька Т. В.
Дата ухвалення: 2018-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2018 р. Справа№805/5057/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Загацька Т.В.,

при секретарі судового засідання Скрипник К.О.,

за участю:

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю Словянська індустріальна спілка Сода до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю Словянська індустріальна спілка Сода звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 11.04.2018 року №Ю-1559-25 у сумі 2581423,27 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що пунктом 9-4 Розділу VIII Прикінцевих положень Закону України № 2464-VI Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне пенсійне страхування платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, звільняються від сплати єдиного соціального внеску з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції. Місцезнаходження позивача розташовано в зоні АТО, посилаючись на що позивач зауважив на відсутності і нього обовязку щодо сплати єдиного внеску, а тому сформована відповідачем вимога із визначенням в ній суми боргу є протиправною.

Через відділ документообігу та архівної роботи суду відповідачем було надано відзив на адміністративний позов.

В обґрунтування незгоди з позовом відповідач зазначив, що на виконання положень Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування суми недоїмки, штрафних санкцій та пені платників єдиного внеску погашаються за рахунок сум, що надходять від платника, в порядку календарної черговості їх виникнення.

Пунктами 3 та 4 Розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного соціального внеску на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 21.04.2016 № 609/28739 передбачено обовязок органу доходів та зборів у разі, якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску формувати вимоги про її сплату. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується за даними інформаційної системи органу доходів та зборів. Оскільки за даними інформаційної системи органу доходів та зборів заборгованість позивача станом на 31.03.2018 року становила 251423,27 грн., на підставі цих даних ГУ ДФС у Донецькій області сформовано спірну вимогу про сплату боргу.

Відповідач у відзиві також зауважив на безпідставності посилань позивача на звільнення його від сплати єдиного соціального внеску з 14.04.2014 року на підставі п. 9-4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, включеного до цього Закону нормою Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції від 02 вересня 2014 року № 1669-VII, яка з 1 січня 2016 року втратила чинність, а, отже, втратив чинність і пункт 9-4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Крім цього, приписи Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції не звільняють контролюючий орган від обовязку щодо формування вимог про сплату боргу підприємствами, які перебуваючи з зоні проведення АТО продовжують здійснювати господарську діяльність.

На підставі вищевикладеного, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 02.07.2018 року було відкрито провадження в адміністративній справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 31.07.2018 року зупинено провадження в адміністративній справі для надання часу для примирення сторін до 18.09.2018 року.

Ухвалою суду від 18.09.2018 року поновлено провадження в адміністративній справі.

Ухвалою суду від 18.09.2018 року відкладено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 16.10.2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.11.2018 року.

06.11.2018 року представник позивача у судовому засіданні доводи позовної заяви підтримав, просив позовні вимоги задовольнити з підстав, викладених в адміністративному позові.

Представник відповідача у судовому засіданні 06.11.2018 року заперечував проти задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю СЛОВЯНСЬКА ІНДУСТРІАЛЬНА СПІЛКА СОДА є юридичною особою, зареєстровано та обліковується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом 31054873. Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням товариства позивача є: 84112, Донецька обл., місто Слов'янськ, вулиця Світлодарська, будинок 91, товариство як платник єдиного внеску обліковується в Словянській обєднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Донецькій області.

28.10.2014 року позивачем подано до Словянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Донецькій області заяву, відповідно до якої позивач просив не нараховувати єдиний соціальний внесок у період проведення АТО на підставі внесених Законом України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції змін до Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

11.04.2018 року відповідачем відповідно ст. 25 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування станом на 31.03.2018 року сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю- 1599-25 в загальній сумі 2581423,27 грн., у тому числі 2270532,98 грн. недоїмка зі сплати єдиного соціального внеску.

Не погоджуючись із вказаної вимогою, позивач звернувся до Державної фіскальної служби України зі скаргою від 23.04.2018 року № 1/142, за результатами розгляду якої прийнято рішення від 19.05.2018 року №18450/6/99-99-11-02-02-25, яким у задоволенні скарги відмовлено, а вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.04.2018 року № Ю-1599-25 ГУ ДФС у Донецькій області залишено без змін.

Згідно пояснень наданих відповідачем, про що також зазначено у відзиві та даних інтегрованої картки платника вбачається, що визначена у спірній вимозі недоїмка виникла за період 2016-2018 років та станом на 31.03.2018 року складала 2581423,27 грн.

Позивачем до матеріалів справи також долучено Сертифікат (висновок) про настання обставин непереборної сили Торгово-промислової палати України від 01 вересня 2014 року № 2723/05-4 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), за змістом яких підтверджено настання та дію обставин непереборної сили для ТОВ Словянська індустріальна спілка Сода на території Донецької області з 27.05.2014 року, дату закінчення обставин непереборної сили встановити не можливо.

Встановлені обставини відповідачем не заперечуються.

Предметом спору у справі є правомірність винесення відповідачем вимоги від 11.04.2018 року № Ю-1599-25 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску.

Предметом доказування у даній справі є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи.

За таких обставин, правова позиція суду обґрунтована наступним.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 2 закону № 2464-VI, (в редакції чинній на момент спірних правовідносин) його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов'язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI визначено, що єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування .

Частиною 2 ст. 6 Закону № 2464-VI визначені обовязки платника єдиного внеску, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону № 2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно п. 94 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення закону №2464 передбачено, що платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених ч. 2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.

У примітках до вказаного пункту зазначено, що розділ VIII Прикінцеві та перехідні положення доповнено пунктом згідно із Законом № 1669-VII від 02.09.2014 року; пункт 9-3 в редакції Закону № 1669-VII від 02.09.2014 вважати пунктом 9-4 згідно із Законом № 219-VIII від 02.03.2015 року.

Таким чином вбачається на період виникнення спірних правовідносин період 2016-2017 років діяв п. 94 закону № 2464 в редакції згідно із Законом № 219-VIII від 02.03.2015 року.

Поряд із цим, Указом Президента України від 14.04.2014 №405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

З аналізу зазначених норм законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин вбачається, що підставою для звільнення платника єдиного внеску від виконання своїх обов'язків, визначених ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI, є факт перебування такого платника на території населених пунктів, де проводиться АТО, та заява, подана у довільній формі до органу доходів та зборів.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція включено м. Словянськ Донецької області, де зареєстроване підприємство позивача.

Дію вказаного Розпорядження зупинено Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1079-р від 05.11.2014 року.

Вказані розпорядження втратили чинність згідно з Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 р. № 1275-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України. Вказаним розпорядженням до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція включено м. Словянськ Донецької області.

Тобто, у період невиконання обовязків платника єдиного соціального внеску позивач знаходився на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у ст. 2 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції, де проводилася антитерористична операція.

Заперечення відповідача проти правових підстав позову судом визнаються необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідач зазначає, що з 01 січня 2016 року втратив чинність пункт 9-3 (пункт 9-4) розділу VIII Закону №2464-VI. Така позиція обґрунтована тим, що на підставі Закону України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України було виключено підпункт 8 пункту 4 статті 11 Закону №1669-VII, а саме цим підпунктом розділ VIII Закону № 2464-VI доповнено пунктом 9-3 (пунктом 9-4).

Суд не приймає наведений аргумент, оскільки положення пп. 8 п. 4 ст. 11 Закону №1669-VII були реалізовані шляхом внесення відповідних змін до Закону №2464-VІ, після чого пункт 9-3 (пункту 9-4) розділу VIII став частиною відповідного Закону. Зміни до Закону №2464-VІ в частині виключення спірної норми не вносилися та залишаються чинними.

На час вирішення справи Президентом України Указ про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не приймався, тобто, період проведення АТО триває.

Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Верховного Суду від 30 березня 2018 року у справі № 812/292/18 (провадження № Пз/9901/22/18), постанові Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 805/2474/16-а (провадження № Пз/9901/3668/18).

Цей висновок суду узгоджується з п. 4 Правил оформлення проектів законів та основних вимог законодавчої техніки (Методичні рекомендації Апарату Верховної Ради України, видання четверте, виправлене і доповнене, 2014 рік), відповідно до якого зміни вносяться до оригінального закону, а не до закону про внесення змін до цього закону чи про визнання закону таким, що втратив чинність.

Відповідач вказує на те, що позивач не підтвердив належним чином настання обставин непереборної сили для звільнення останнього від обовязків, передбачених ч. 2 ст. 6 Закону №2464-VІ.

Суд не приймає вказане твердження, оскільки Закон № 2464-VІ, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, є спеціальним законом. І цей спеціальний закон не передбачає надання доказів настання непереборної сили для звільнення платника єдиного внеску від обовязків, передбачених ч. 2 ст. 6 Закону №2464-VІ.

Як зазначалось вище, для звільнення платника єдиного внеску від обовязків, передбачених ч. 2 ст. 6 Закону №2464-VІ, є достатнім факт перебування такого платника на території населених пунктів, де проводиться АТО, та заява, подана ним у довільній формі до органу доходів та зборів.

За приписами ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

30 січня 2018 року в постанові Верховного Суду справі №812/505/17 та від 22 травня 2018 року у справі № 805/3054/17-а зроблений висновок про те, що відсутність (відстрочення в силу закону) у платника єдиного внеску обовязку сплати внесків, починаючи з 15 жовтня 2014 року, унеможливлює складання органом доходів і зборів та направлення платнику вимоги про сплату боргу, при цьому наявність сертифіката Торгово-промислової палати України не є обов'язковою підставою для звільнення платників від відповідальності за невиконання вимог законодавства щодо вчасної сплати єдиного внеску, в даному випадку, зважаючи на законодавче закріплення такого права, достатньо підтвердженого факту знаходження платника податку на обліку в податкових органах, розміщених на території проведення АТО та подання відповідної заяви.

Враховуючи недоведеність відповідачем обґрунтованості прийняття спірної вимоги в частині нарахування недоїмки в сумі 2581423,27 грн., позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю Словянська індустріальна спілка Сода до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 11.04.2018 року №Ю-1559-25 у сумі 2581423,27 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б доводили необґрунтованість заявленого позову, відповідач суду не надав, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню у спосіб захисту права, визначений позивачем.

Зважаючи на те, що позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у сумі 13721,35 грн., наведена сума відповідно до положень ч. 1 ст. 139 КАС України підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 122, 132, 139, 143, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю Словянська індустріальна спілка Сода до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 11.04.2018 року № Ю-1559-25 у сумі 2581423,27 грн. - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 11.04.2018 року №Ю-1559-25 у сумі 2581423,27 грн.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю Словянська індустріальна спілка Сода (, юридична адреса: 84112, Донецька область, м. Словянськ, вул. Світлодарська, 91) судові витрати у сумі 13721,35 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (, юридична адреса: 87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130 Таганрозької дивізії, буд. 114).

Рішення прийняте в нарадчій кімнаті, вступна та резолютивна частини проголошені в судовому засіданні 06.11.2018 року.

Повний текст рішення виготовлено 15.11.2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подала, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Загацька Т. В.