Справа № 826/3985/17
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/3985/17 Суддя (судді) першої інстанції: Кузьменко В.А., Арсірій Р.О., Огурцов О.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Цюпка Б.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 22 травня 2018 року (повний текст складено 22 травня 2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивачі звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, в якому просили визнати, що відповідач порушив конституційні права позивачів на отримання обґрунтованої відповіді (достовірної і повної інформації), які гарантовані ст.ст.32, 34 і 40 Конституції України і ст.8 Конвенції, визнати, що відповідач не діяв обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, оскільки не вчинив дій щодо перевірки земельно-кадастрових документів земельних ділянок позивачів згідно інформації, представленої у їх заявах №01/06 від 24 червня 2016 року і №02/08 від 07 серпня 2016 року, та надав неповну і суперечливу інформацію, визнати, що тривалі протиправні дії структурних підрозділів і керівництва відповідача, які унеможливлюють позивачам мирне володіння і розпорядження своєю землею, мають ознаки їх дискримінації за майновим станом, що є порушенням їх прав і свобод, гарантованих ст.24 Конституції України, ст.14 Конвенції і ст.1 Протоколу №12 до Конвенції, встановити чинність державних актів на земельні ділянки, зобов'язати відповідача провести перевірку (з використанням незалежного структурного підрозділу) наявних у Відділі Держгеокадастру у м.Львові земельно-кадастрових документів земельних ділянок, що розташовані в межах АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2, за результатами якої: підтвердити або обґрунтовано заперечити наявність документів щодо земельної ділянки/ділянок з адресою місцезнаходження АДРЕСА_3, координати якої/яких відрізняються від координат земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, земельно-кадастрові дані яких представлені у листі відповідача №КО-3717/0-0.21-2690/6-16 від 20 липня 2016 року та відповідають державним актам; підтвердити або обґрунтовано заперечити наявність документів щодо земельної ділянки/ділянок з адресою місцезнаходження АДРЕСА_1 (за винятком буд.АДРЕСА_3) або АДРЕСА_2, координати якої/яких накладаються або співпадають з координатами земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, адресою місцезнаходження яких є АДРЕСА_3, результати перевірки з відповідним обґрунтуванням (зазначенням підстав реєстрації і наданням копій відповідних документів у випадку виявлення ділянок із вказаними ознаками) вислати позивачам рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 22 травня 2018 року провадження у справі закрито в частині позовних вимог про встановлення чинності: державного акта на земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером НОМЕР_1, надану для обслуговування житлового будинку (власники гр.ОСОБА_5, гр.ОСОБА_4), зареєстрованого 17 травня 2005 року у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01:05:438:00939; державного акта на земельну ділянку площею 0,1123 га з кадастровим номером НОМЕР_3, надану для ведення садівництва (власник гр.ОСОБА_5), зареєстрованого 15 січня 2003 року у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №1147; державного акта на земельну ділянку площею 0,1124 га з кадастровим номером НОМЕР_5 надану для ведення садівництва (власник гр.ОСОБА_4), зареєстрованого 09 вересня 2004 року у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01:04:438:00852.

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 22 травня 2018 року адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправними дії Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру України, які виразилися у наданні неповної відповіді на заяви ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від 24 червня 2016 року №01/06, 07 серпня 2016 року №02/08 та від 19 вересня 2016 року №01/09, зобов'язано Державну службу з питань геодезії, картографії та кадастру України повторно розглянути заяви ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від 24 червня 2016 року №01/06, 07 серпня 2016 року №02/08 та від 19 вересня 2016 року №01/09 та надати на них обґрунтовані та повні відповіді з урахуванням висновків суду. В іншій частині адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивачі подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати рішення суду першої інстанції повністю та ухвалити нове судове рішення на підставі об'єктивного і повного дослідження доказів. На думку апелянтів, рішення суду першої інстанції не є об'єктивним, неупередженим і справедливим. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що у суду першої інстанції були наявні всі підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання порушення відповідачем права позивачів на отримання обґрунтованої відповіді, оскільки ним не було вчинено дій щодо перевірки земельно-кадастрових документів земельних ділянок позивачів згідно поданих позивачами заяв, а тому необхідно відповідача зобов'язати здійснити відповідну перевірку.

Відповідач також подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, з огляду на його незаконність та необґрунтованість. В обґрунтування вимог апеляційної скарги, відповідач зазначає, що вимоги зобов'язального характеру у даній справі суперечать повноваженням адміністративного суду, оскільки це є втручанням у дискреційні повноваження відповідача, що є неприпустимим.

Позивачами було подано відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якій вони просили відмовити Державній службі України з питань геодезії, картографії та кадастру у задоволенні апеляційної скарги повністю, зазначаючи, що відповідач жодним чином не довів, що він не порушив норми права, діючи в межах своїх дискреційних повноважень.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу позивачів не подав.

Будучі належним чином повідомлені про день, час та місце судового розгляду, позивачі у судове засідання не з'явились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивачі звернулись до голови Держгеокадастру України із заявою від 24 червня 2016 року №01/06 (а.с.51 т.1), в якій просили: 1) перевірити, чи був або є наявний запис/записи в Поземельній книзі та інших реєстраційних документах, де вказані інші власники/інший власник земельних ділянок/земельної ділянки, які знаходяться за адресою АДРЕСА_3, ніж ті, що перераховані у заяві від 12 березня 2016 року, зокрема щодо ділянок із кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4 і НОМЕР_5, а можливо також іншими за вказаною вище адресою; 2) перевірити земельно-кадастрову документацію (зокрема, і наявну у Відділі Держземагентства у м.Львові), на підставі якої подавались дані до Державної податкової інспекції у Личаківському районі м.Львова у період з 1996 по 2014 роки (за кожен рік окремо), звернути увагу на такі земельно-кадастрові дані, як: а) площі земельних ділянок, які знаходиться за адресою АДРЕСА_3; б) їх цільове призначення (категорія земель); в) інформацію про власників (користувачів) цих ділянок; 3) перевірити, які зміни і на якій підставі вносились в Поземельні книги земельних ділянок, що знаходяться за адресою АДРЕСА_3 (за всіма внесеними у них відомостями) у період 2003 - 2014 років із зазначенням документів, на основі яких відбувалися нові записи; 4) перевірити дані щодо періодичності подання Відділом Держземагентства у м. Львові інформації про земельно-кадастрові дані за період 1996 - 2014 років до ДПІ у Личаківському районі м. Львова з посиланням на вимоги законодавства; 5) вказати, який орган формує і передає дані державного земельного кадастру щодо земельних ділянок міста Львова для формування даних єдиної державної кадастрової карти України; 6) якщо обробка даних державного земельного кадастру по земельних ділянках міста Львова при формуванні бази даних публічної державної кадастрової карти України здійснюється Відділом Держземагентства у м.Львові, то витребувати пояснення, чому дані по земельних ділянках, що знаходяться на АДРЕСА_3 не є включені в єдину електронну кадастрову карту України, а у випадку не надання (не внесення) таких даних - пояснення причин не внесення цих даних; 7) якщо зазначений Відділ не передає дані державного земельного кадастру по земельних ділянках м.Львова для формування бази даних публічної державної кадастрової карти України, то надати пояснення, яка установа із земельних питань м.Львова зобов'язана формувати і передавати дані по земельних ділянках АДРЕСА_3 для їх включення в публічну електронну кадастрову карту України; 8) якщо Держгеокадастр або установа, яка є в його структурі, зобов'язаний/-а формувати і передавати дані по земельних ділянках для їх включення в публічну електронну карту України, то просили терміново внести дані земельних ділянок позивачів в її базу.

Листом від 20 липня 2016 року №КО-3717/0-0.21-2690/6-16 (а.с.57 т.1) позивачів повідомлено, що за наявною інформацією у власності ОСОБА_5 перебуває земельна ділянка по АДРЕСА_3 площею 0,1123 га з кадастровим номером НОМЕР_3, у власності ОСОБА_4 перебуває земельна ділянка площею 0,1124 га з кадастровим номером НОМЕР_5, у власності ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в частинах 1/3 та 2/3 відповідно перебуває земельна ділянка площею 0,1000 га з кадастровим номером НОМЕР_1. Інших власників земельних ділянок за адресою АДРЕСА_3 не виявлено. Зазначено, що раз у пів року відділом Держгеокадастру у м.Львові подавались відповідні дані до ДПІ у Личаківському районі м.Львова протягом 2003-2014 років по земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4 і НОМЕР_5. Повідомлено, що Держгеокадастр щомісяця до 10 числа а також на запит територіального органу ДФС подає інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю та єдиного податку. Роз'яснено, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру на території м.Львова здійснюється державними кадастровими реєстраторами відділу Держгеокадастру у м.Львові Львівської області і земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_3 та НОМЕР_5 у Державному земельному кадастрі зареєстровані.

Позивачі звернулись до голови Держгеокадастру України із заявою від 07 серпня 2016 року №02/08 (а.с.61 т.1), в якій просили: 1) перевірити і повідомити позивачів про всі наявні записи в Поземельних книгах ти інших реєстраційних земельно-кадастрових документах за період 2003 - 2006 років щодо земельних ділянок, які знаходяться за адресою АДРЕСА_3, зокрема про їх власників користувачів, площі, внесені зміни та підстави внесення цих змін тощо. Зокрема, перевірити документацію щодо ділянок із кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_3, а особливо НОМЕР_2, НОМЕР_6 і НОМЕР_5, а можливо також іншими за вказаною вище адресою; 2) підтвердити факт втрати чинності Державного акта права власності на земельну ділянку 0,1124 га (власник гр.ОСОБА_4) із кадастровим номером НОМЕР_5, зареєстрованого 09 вересня 2004 року у відповідній Книзі записів та повідомити позивачам правові підстави втрати чинності цього акта із зазначенням всіх необхідних реквізитів наявних у таких випадках документів; 3) перевірити і повідомити позивачів про наявність документів із земельно-кадастровими даними (зокрема, у Відділі Держземагентства у м.Львові), які подавались до ДПІ у Личаківському районі м.Львова у період з 1996 по 2016 роки (із виокремленням переданих даних за кожен рік окремо). У випадку їх наявності позивачі просили звернути увагу на такі земельно-кадастрові дані, як: а) площі земельних ділянок, які знаходиться за адресою АДРЕСА_3; б) їх цільове призначення (категорія земель); в) інформацію про власників (користувачів) цих ділянок, оскільки ці дані можуть не співпадати із даними документів, що наведені у листі відповідача №КО-3717/0-0.21-2690/6-16 від 20 липня 2016 року. У випадку відсутності таких документів позивачі просили перевірити наявність і терміни зберігання такого типу документів; 4) перевірити і повідомити позивачів дані про власників земельних ділянок із кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_3, НОМЕР_5, які на даний час є відображені в публічній електронній кадастровій карті України і про те, чи ці ділянки є зареєстровані за адресою АДРЕСА_3.

Вказана заява була отримана адресатом 10 серпня 2016 року, згідно копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.65 т.1).

У зв'язку з нетриманням відповіді на попередню заяву, 19 вересня 2016 року позивачами направлено голові Держгеокадастру України повторну заяву №01/09 (а.с.66 т.1), з вимогами, аналогічними наведеним в заяві від 07 серпня 2016 року №02/08.

Листом від 07 вересня 2016 року №Х-3717/1-0.21-3216/6-16 (а.с.70 т.1) у відповідь на заяву від 07 серпня 2016 року №02/08 позивачів повідомлено, про чинність державних актів на право власності на землю щодо земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_3, НОМЕР_5 та зазначено, що державні акти на право власності по земельним ділянкам з кадастровими номерами НОМЕР_2 та НОМЕР_6 втратили чинність у зв'язку з об'єднанням зазначених земельних ділянок і присвоєнням новоствореній земельній ділянці кадастрового номера НОМЕР_5, інші відомості було надано листом від 20 липня 2016 року №КО-3717/0-0.21-2690/6-16 із повідомленням, що для перегляду відомостей про земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_3, НОМЕР_5 можна скористатись офіційним веб-сайтом Держгеокадастру.

У відповідь на звернення позивачів від 19 вересня 2016 року №01/09 відповідач, листом від 20 жовтня 2016 року №КО-5256/0-0.21-3779/6-16 (а.с.74 т.1) повідомив, що на аналогічне за змістом звернення листом Держгеокадастру від 07 вересня 2016 року №Х-3717/1-0.21-3216/6-16 надано вичерпну відповідь по суті.

Вважаючи, що на заяви від 24 червня 2016 року №01/06, від 07 серпня 2016 року №02/08 та від 19 вересня 2016 року №01/09 відповідачем не було надано належних та достовірних відомостей, позивачі звернулись до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що відповідачем під час надання відповідей на заяви позивачів від 24 червня 2016 року, 07 серпня 2016 року та 19 вересня 2016 року порушено норми чинного законодавства в частині надання повної та достовірної інформації за заявами громадян та норми законодавства щодо строків розгляду заяв громадян, а тому, з метою повного та належного захисту порушених прав позивачів, необхідно зобов'язати відповідача повторно розглянути заяви позивачів від 24 червня 2016 року №01/06, 07 серпня 2016 року №02/08 та від 19 вересня 2016 року №01/09 та надати на них обґрунтовані та повні відповіді з урахуванням висновків суду.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про звернення громадян», який регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ч.3 ст.3 вказаного Закону заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Частинами 1, 6, 7 ст.5 цього Закону передбачено, що звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства.

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати.

Статтею 7 Закону України «Про звернення громадян» встановлено заборону в прийнятті та розгляді звернення, так, згідно ч.ч.1, 3, 4 наведеної статті звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Відповідно до ч.ч.1, 3, 4 ст.15 вказаного Закону органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Згідно ст.18 цього Закону громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема: бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Статтею 19 Закону України «Про звернення громадян» встановлено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані, зокрема: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що у випадку порушення органом державної влади чинного законодавства або наявності недоліків у його діяльності громадяни України мають право звернутись до такого органу із відповідною заявою, в якій має бути викладено суть порушеного питання ти вимоги, які ставить особа до такого органу. Після отримання такої заяви орган державної влади зобов'язаний об'єктивно, всебічно і вчасно її перевірити, забезпечити поновлення порушених прав заявника та письмово повідомити громадянина про результати перевірки його заяви і суть прийнятого рішення.

Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року №15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Пунктом 2 цього Положення передбачено, що Держгеокадастр у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Згідно з пп.55 п.4 наведеного Положення Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань здійснює розгляд звернень громадян з питань, пов'язаних з діяльністю Держгеокадастру, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління.

Пунктом 1 Указу Президента України «Про першочергові заходи щодо забезпечення реалізації та гарантування конституційного права на звернення до органів державної влади та органів місцевого самоврядування» від 07 лютого 2008 року №109/2008 постановлено Кабінету Міністрів України, міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським, районним державним адміністраціям та органам місцевого самоврядування вжити невідкладних заходів щодо забезпечення реалізації конституційних прав громадян на письмове звернення та особистий прийом, обов'язкове одержання обґрунтованої відповіді, неухильного виконання норм Закону України «Про звернення громадян», упорядкування роботи зі зверненнями громадян, зокрема, щодо: недопущення надання неоднозначних, необґрунтованих або неповних відповідей за зверненнями громадян, із порушенням строків, установлених законодавством, безпідставної передачі розгляду звернень іншим органам; викоренення практики визнання заяв чи скарг необґрунтованими без роз'яснення заявникам порядку оскарження прийнятих за ними рішень; створення умов для участі заявників у перевірці поданих ними заяв чи скарг, надання можливості знайомитися з матеріалами перевірок відповідних звернень; з'ясування причин, що породжують повторні звернення громадян, систематичного аналізу випадків безпідставної відмови в задоволенні законних вимог заявників, проявів упередженості, халатності та формалізму при розгляді звернень; вжиття заходів для поновлення прав і свобод громадян, порушених унаслідок недодержання вимог законодавства про звернення громадян, притягнення винних осіб у встановленому порядку до відповідальності, в тому числі до дисциплінарної відповідальності за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків щодо розгляду звернень громадян.

Рішення, які приймаються за зверненнями, повинні бути мотивованими та ґрунтуватися на нормах чинного законодавства. Посадова особа, визнавши заяву такою, що підлягає задоволенню, зобов'язана забезпечити своєчасне і правильне виконання прийнятого рішення, а в разі визнання скарги обґрунтованою - негайно вжити заходів до поновлення порушених прав громадян.

Звернення вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі поставлені в них питання, вжиті необхідні заходи і заявникам дані вичерпні відповіді.

Процедура розгляду звернення та надання відповіді на нього передбачає характерні для неї дії, а саме: об'єктивність, своєчасність розгляду, перевірка викладених фактів, прийняття рішення. Об'єктивність розгляду передбачає такі критерії як повнота наданої відповіді, точність, несуперечливість та переконливість інформації, яку містить відповідь.

Повнота наданої відповіді - визначається наявністю відомостей, які необхідні та достатні для прийняття рішення. Відповідь на звернення, як правило, складається із трьох частин. У першій зазначається підстава або обґрунтування для складання документа; у другій - опис інформації, встановленої в результаті розгляду звернення; у третій - висновки, пропозиції, рішення, що прийняті за результатами розгляду звернення громадянина. Точність інформації, яку містить відповідь - це відповідність інформації дійсності. Несуперечливість інформації означає, що її окремі частини не повинні суперечити одна одній. Переконливість - доведеність інформації, яка дозволяє вірити у її достовірність.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04 вересня 2013 року №706 затверджено Типове положення про уповноважений підрозділ (особу) з питань запобігання та виявлення корупції, відповідно до п.5 якого уповноважений підрозділ відповідно до покладених на нього завдань: 1) розробляє та проводить заходи щодо запобігання корупційним правопорушенням, а також здійснює контроль за їх проведенням; 2) надає іншим структурним підрозділам органу виконавчої влади, підприємства, установи, організації та їх окремим працівникам роз'яснення щодо застосування антикорупційного законодавства; 3) вживає заходів до виявлення конфлікту інтересів та сприяє його усуненню, контролює дотримання вимог законодавства щодо врегулювання конфлікту інтересів, а також виявляє сприятливі для вчинення корупційних правопорушень ризики в діяльності посадових і службових осіб органу виконавчої влади, підприємства, установи та організації, вносить їх керівникам пропозиції щодо усунення таких ризиків; 4) надає допомогу в заповненні декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування; 6) у разі виявлення фактів, що можуть свідчити про вчинення корупційних або пов'язаних з корупцією правопорушень посадовими чи службовими особами органу виконавчої влади, підприємства, установи та організації, інформує в установленому порядку про такі факти керівника органу виконавчої влади (його апарату), підприємства, установи та організації, а також правоохоронні органи відповідно до їх компетенції; 7) веде облік працівників органу виконавчої влади, підприємства, установи та організації, притягнутих до відповідальності за вчинення корупційних правопорушень; 8) взаємодіє з підрозділами з питань запобігання та виявлення корупції державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, спеціально уповноваженими суб'єктами у сфері протидії корупції; 9) розглядає в межах повноважень повідомлення щодо причетності працівників органу виконавчої влади, підприємства, установи та організації до вчинення корупційних правопорушень; 10) повідомляє у письмовій формі керівникові органу виконавчої влади, посадовій особі Секретаріату Кабінету Міністрів України, визначеній Міністром Кабінету Міністрів України, та спеціально уповноваженим суб'єктам у сфері протидії корупції про факти, що можуть свідчити про вчинення корупційних або пов'язаних з корупцією правопорушень посадовими особами органу виконавчої влади, територіального органу, підприємства, установи, організації.

Згідно з п.8 вказаного Типового положення працівники уповноваженого підрозділу органу виконавчої влади проводять або беруть участь у проведенні в установленому порядку службового розслідування (перевірки) в органі виконавчої влади з метою виявлення причин та умов, що призвели до вчинення корупційного або пов'язаного з корупцією правопорушення чи невиконання вимог антикорупційного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, у листах відповідача від 20 липня 2016 року №КО-3717/0-0.21-2690/6-16, від 07 вересня 2016 року №Х-3717/1-0.21-3216/6-16 та від 20 жовтня 2016 року №КО-5256/0-0.21-3779/6-16 не наведено обґрунтувань щодо відсутності підстав для проведення Управлінням запобігання та виявлення корупції перевірки щодо невнесення державними кадастровими реєстраторами Відділу Держгеокадастру у м.Львові даних про земельні ділянки, що належить позивача до Державного земельного кадастру та щодо наявності відповідної документації по земельним ділянкам з кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_3, а особливо НОМЕР_2, НОМЕР_6 і НОМЕР_5 та не перевірено чи наведена позивачами у їх зверненнях інформація свідчить про причетність працівників органу виконавчої влади до вчинення корупційних правопорушень.

Твердження відповідача, що відповідні повноваження стосовно проведення перевірки щодо причетності працівників органу виконавчої влади до вчинення корупційного або пов'язаного з корупцією правопорушення чи невиконання вимог антикорупційного законодавства належать до дискреційних повноважень є безпідставним, оскільки відповідний уповноважений підрозділ з питань запобігання та виявлення корупції повинен розглядати в межах своїх повноважень відповідні повідомлення, враховуючи, що позивачами у зверненнях зазначалось про можливу наявність інших записів (державних актів) щодо земельних ділянок із ідентичними кадастровими номерами, або інших земельних ділянок за тією самою адресою АДРЕСА_3.

Таким чином, не можна вважати відповіді, надані відповідачем в листах від 20 липня 2016 року №КО-3717/0-0.21-2690/6-16, від 07 вересня 2016 року №Х-3717/1-0.21-3216/6-16 та від 20 жовтня 2016 року №КО-5256/0-0.21-3779/6-16 повністю мотивованими, оскільки відповідачем не було розглянуто всі поставлені позивачами питання та не вжито всіх необхідних заходів, зокрема щодо перевірки викладених у зверненнях фактів, із наданням вичерпних відповідей.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності дій відповідача в частині надання неповної відповіді за наслідком розгляду звернень ОСОБА_5 та ОСОБА_4, за відсутності вирішення всіх викладених у зверненнях питань, що свідчить про порушення прав позивача, передбаченими Законом України «Про звернення громадян», на захист яких подано даний позов. Надані відповідачем відповіді не відповідають вимогам ч.2 ст.2 КАС України в частині добросовісності та обґрунтованості.

Разом з тим, судом не встановлено жодних фактів, які б свідчили, що зазначені протиправні дії відповідача щодо надання невичерпної відповіді на заяви позивачів були наслідком будь-якої форми дискримінації, в тому числі за майновим станом.

В той же час, процесуальним законодавством до повноважень адміністративного суду, у разі задоволення позовних вимог, віднесено, зокрема, визнання протиправними дій/бездіяльності суб'єкта владних повноважень та зобов'язати його утриматись від вчинення певних дій/вчинити певні дії, а тому, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що належним способом захисту прав та інтересів позивачів буде саме визнати протиправними дії Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру України, які виразилися у наданні неповної відповіді на заяви ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від 24 червня 2016 року №01/06, 07 серпня 2016 року №02/08 та від 19 вересня 2016 року №01/09.

В той же час, суд не може підміняти орган, на який покладено вирішення питання щодо розгляду заяв позивачів про проведення розслідування та надання інформації та втручатися в дискреційні повноваження відповідача, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині наявності підстав для зобов'язання відповідача повторно розглянути заяви ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від 24 червня 2016 року №01/06, 07 серпня 2016 року №02/08 та від 19 вересня 2016 року №01/09 та надати на них обґрунтовані та повні відповіді.

В той же час, захисту в адміністративному суді може підлягати виключно порушене право позивача. Задоволення вимог на майбутнє, без вчинення відповідачем на час розгляду справи в суді протиправних дій, є необґрунтованим, безпідставним та не відповідає завданням адміністративного судочинства.

Враховуючи, що у своїх заявах від 24 червня 2016 року №01/06, 07 серпня 2016 року №02/08 та від 19 вересня 2016 року №01/09 позивачами не заявлялись вимоги щодо проведення перевірки наявних у Відділі Держгеокадастру у м.Львові земельно-кадастрових документів земельних ділянок, що розташовані в межах АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2, за результатами якої: підтвердити або обґрунтовано заперечити наявність документів щодо земельної ділянки/ділянок з адресою АДРЕСА_1 або АДРЕСА_2, координати якої/яких відрізняються або накладаються чи співпадають з координатами земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, тому в цій частині судом не встановлено наявності порушеного права позивачів, у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційних скарг, з урахуванням наведених норм права, враховуючи, що за наслідками апеляційного оскарження ухвала Окружного адміністративного суду м.Києва від 22 травня 2018 року про закриття провадження у справі в частині позовних вимог залишена без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2018 року, колегія суддів доходить висновку щодо протиправності дій відповідача, які виразились у наданні неповних відповідей на запити позивачів та наявності підстав для зобов'язання Держгеокадастру повторно розглянути звернення ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від 24 червня 2016 року №01/06, 07 серпня 2016 року №02/08 та від 19 вересня 2016 року №01/09 із наданням на них обґрунтованих та повних відповідей.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 22 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 16 листопада 2018 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

А.Ю.Кучма