Справа № 824/401/18-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 р. м. Чернівці Справа № 824/401/18-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брезіної Т.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ласунка Плюс" до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Чернівецькій області форми "Р" № від 17.04.2018 р., яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 116936 грн та застосовані штрафні санкції у сумі 29234 грн; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Чернівецькій області форми "Р" № від 17.04.2018 р., яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на суму 3357 грн та застосовані штрафні санкції у сумі 839,25 гривень.

В обґрунтування позову позивач вказав, що податковий орган під час перевірки виключив зі складу податкового кредиту ПДВ у сумі 3356,84 грн та неправомірно застосував штрафні санкції у сумі 839,25 грн у зв'язку із тим, що безпідставно стверджує, що податкова накладна №693/011 від 31.01.2015 р. оформлена з порушенням вимог чинного законодавства, а саме в ній відсутній обов'язковий реквізит - код товару згідно УКТЗЕД. Позивач пояснив, що указана податкова накладна зареєстрована в ЄРПН, крім того, код товару станом на 31.01.2015 р. не був обов'язковим реквізитом податкової накладної.

Також позивач не погодився з висновком відповідача щодо не включення до складу доходів кредиторської заборгованості перед постачальниками ФОП ОСОБА_1, ФОП ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_3, на загальну суму 541 230,00 грн, по якій минув термін позовної давності. Так, щодо такої заборгованості позивач вказував на те, що така заборгованість товариством не визнана безнадійною, не списана та підлягає погашенню в повному обсязі. У зв'язку з цим, позивач наполягає на тому, що кредиторська заборгованість у сумі 541 230,00 грн не підлягає списанню та включенню до іншого операційного доходу.

Позивач крім того, не погоджується з твердженнями відповідача щодо не включення в повному обсязі не повернутої фінансової допомоги від учасників товариства до складу доходів.

ТОВ "Ласунка Плюс" наполягає на тому, що податковий орган в порушення положень Податкового кодексу України та Національних (положень) стандартів бухгалтерського обліку збільшив податок на прибуток, податок на додану вартість та неправомірно застосував штрафні санкції.

Відповідач подав до суду відзив, де вказав, що проти позову заперечує в повному обсязі та повідомив, що в ході проведення перевірки встановлено порушення ТОВ "Ласунка Плюс" в частині віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ від придбання активної електроенергії у ПАТ ЕК Чернівціобленерго () в січні 2015 року відповідно до податкової накладної № 693/011 від 31.01.2015 р. на загальну суму 20141,04 грн, в т.ч. ПДВ 3356,84 грн, яка оформлена з порушенням вимог чинного законодавства в частині відсутності обов'язкового реквізиту податкової накладної, а саме коду товару згідно з УКТ ЗЕД. Дана сума ПДВ була відображена в складі податкового кредиту декларації ПДВ за січень 2015 року - 3357 гривень.

Також як вказував відповідач, перевіркою встановлено, що у ТОВ Ласунка Плюс на підставі наданих до перевірки peгістрів бухгалтерського обліку, станом на 31.12.2016 р. по рахунку 631 Розрахунки з вітчизняними постачальниками рахується кредиторська заборгованість у сумі 136966,57 гривень. Указана кредиторська заборгованість перед ФОП ОСОБА_1 (згідно договору поставки товару б/н від 10.01.2013 р.), ФОП ОСОБА_2 (згідно договору поставки товару б/н від 04.01.2013 р.) ФОП ОСОБА_3 (згідно договору поставки товару б/н від 01.01.2013 р.) виникла до 01.01.2014 року. Зазначені суми кредиторської заборгованості, щодо яких минув строк позовної давності, товариством не включено до складу інших доходів рах.717 Дохід від списання кредиторської заборгованості та до показників доходу декларації з податку на прибуток за 2016 рік. Відповідач, посилаючись на чинне податкове законодавство, стверджує, що оскільки доходом визнається сума зобов'язання, яка не підлягає погашенню, то товариством занижено показник, відображений у рядку 01 декларацій "Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку" на суму 541230 грн.

Крім того, відповідач зазначив, що в ході перевірки встановлено, що товариством станом на 01.01.2014 р. не повернута отримана поворотна фінансова допомога від засновників товариства. Станом на 31.12.2014 р. поворотна фінансова допомога не повернута в сумі 389500 грн, в декларації по податку на прибуток в рядку 03.28 додатку ІД Декларації за 2014 рік включено лише 212130 гривень. Таким чином відповідач стверджує, що, підприємством за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р. занижено інші доходи рядок 03 декларації в загальній сумі 177370 гривень.

З указаних підстав, відповідач наполягав на законності прийнятих щодо позивача оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Ухвалою суду від 11.05.2018 р. у даній справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 07.06.2018 року.

В судове засідання, призначене на 07.06.2018 р., зявився представник відповідача. Представник позивача в судове засідання не зявився. За результатами судового розгляду, суд вирішив перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Під час розгляду справи в порядку письмового провадження судом встановлено відсутність усіх необхідних доказів для можливості прийняття рішення по справі, у звязку із чим судом призначено розгляд справи на 05.09.2018 року.

В судове засідання 05.09.2018 р. зявився представник відповідача. Представник позивача не зявився, подав 04.09.2018 р. клопотання про розгляд справи за його відсутності. В судовому засіданні прийнято ухвалу про витребування у позивача договорів поставки, укладених між ТОВ "Ласунка Плюс" та покупцями ФОП ОСОБА_1 (договір б/н від 10.01.2013 р.), ФОП ОСОБА_2 (договір б/н від 04.01.2013 р.), ФОП ОСОБА_3 (договір б/н від 01.01.2014 р.).

21.09.2018 р. до суду надійшли витребувані в ухвалі Чернівецького окружного адміністративного суду від 05.09.2018 р. докази, у звязку із чим розгляд справи призначено на 03.10.2018 року.

В судове засідання 03.10.2018 р. учасники справи не зявились, однак 02.10.2018 р. від представника позивача та 03.10.2018 р. від представника відповідача надійшли клопотання про розгляд справи без їх участі.

Згідно ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Оцінивши повідомлені учасниками справи обставини, суд вважає, що наявні достатні підстави для прийняття судового рішення на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ласунка Плюс" (далі - ТОВ "Ласунка Плюс"), , зареєстровано як юридична особа, місцезнаходження: 60008, Чернівецька область, Хотинський район, с. Атаки, вул. 28-го Червня, буд. 35, взято на облік у контролюючих органах 16.08.2017 р. за №2535, є платником: податку з доходів фізичних осіб, військового збору, податку на прибуток приватних підприємств, податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості, земельного податку з юридичних осіб, орендної плати за землю.

На підставі направлень від 30.08.2017 р. №1615, 1616, 1617, 1618, 1619, 1620, виданих ГУ ДФС у Чернівецькій області, посадовими особами ГУ ДФС у Чернівецькій області проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання ТОВ "Ласунка Плюс" податкового, валютного законодавства та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2016 р.

Результати перевірки відображені у ОСОБА_1 від 18.12.2017 р. №6825/24-13-14-09/35248940. (а.с. 11-52).

Так, перевіркою, зокрема, встановлено порушення позивачем в періоді, що перевірявся:

- пп.14.1.11 п.14.1 ст.14, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 (в редакції після 01.01.2015 р.), п.135.1, п.135.4, пп.135.5.2, пп. 135.5.4, пп. 135.5.5 п.135.5 ст.135, п.137.16 ст.137, пп. 139.1.1 п.139.1 ст.139 (в редакції до 01.01.2015 р.) Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 143773 грн, у тому числі за 2014 рік у сумі 46352 грн та 2016 рік у сумі 97421 грн);

- п. 188.1 ст. 188, п. 198,5, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся на загальну суму 77372 грн у тому числі за січень 2014 року - в сумі 1422 грн, лютий 2014 року - 1887 грн, березень 2014 року - 1751 грн, квітень 2014 року - 2577 грн, травень 2014 року - 2833 грн, червень 2014 року - 2877 грн, липень 2014 року - 2627 грн, серпень 2014 року - 2308 грн, вересень 2014 року - 2639 грн, жовтень 2014 року - 3181 грн, листопад 2014 року - 2826 грн, червень 2015 року - 10270 грн, липень 2015 року - 10998 грн, серпень 2015 року - 3678 грн, квітень 2016 року - 3168 грн, травень 2016 року - 15862 грн, червень 2016 року - 6468 грн;

- п. 188.1 ст. 188, п. 198,5, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від'ємне значення різниці між сумою податкових зобов'язань та податкового кредиту за грудень 2016 року на 24472 грн.

За висновками перевірки ГУ ДФС у Чернівецькій області сформовано та вручено ТОВ Ласунка Плюс податкові повідомлення-рішення від 17.01.2018 р., зокрема: №, № та №. (а.с. 145-147).

Не погоджуючись iз указаними рішеннями, ТОВ Ласунка Плюс звернулося з скаргою до ДФС України. (а.с. 151-160).

За результатами розгляду скарги від 26.01.2018 р. №17/7, ДФС України прийнято рішення від 27.03.2018 р. №10935/6/99-99-11-01-01-25, яким скаргу частково задоволено, а указані вище податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Чернівецькій області від 17.01.2018 року №, № та № скасовано в частині, що визначена внаслідок зменшення перевіркою витрат щодо списання паливно-мастильних матеріалів, використаних службовими автомобілями, а також нарахуванням податку на додану вартість на вартість списання паливо-мастильних матеріалів, а також штрафних санкцій у відповідному розмірі. В іншій частині указані податкові повідомлення-рішення залишені без змін (а.с. 161-172).

На виконання рішення ДФС України про результати розгляду скарги від 27.03.2018 р. №10935/6/99-99-11-01-01-25 Головним управлінням ДФС у Чернівецькій області прийнято нові податкові повідомлення-рішення від 17.04.2018 р. №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 146 170 грн (основне зобов'язання - 116936,0 грн, штрафні санкції - 29234,0 грн) та №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 4196,25 грн (основне зобов'язання - 3357 грн, штрафні санкції - 839,25 грн). (175-176).

До матеріалів справи позивачем надано договора поставки, укладені між ТОВ "Ласунка Плюс" та покупцями: ФОП ОСОБА_1 (договір б/н від 10.01.2013 р.), ФОП ОСОБА_2 (договір б/н від 04.01.2013 р.), ФОП ОСОБА_3 (договір б/н від 01.01.2014 р.). (а.с. 201-207).

Позивач не погоджується з висновками, на підставі яких були прийняті указані податкові повідомлення-рішення та вважає такі рішення протиправними. У зв'язку з цим звернувся до суду з даним позовом.

Судом встановлено, що спірні правовідносини полягають в перевірці правомірності податкових повідомлень-рішень від 17.04.2018 р. № та №, які прийняті на підставі наступних висновків податкового органу:

- товариством віднесено до складу податкового кредиту сум ПДВ від придбання активної електроенергії у ПАТ ЕК Чернівціобленерго в січні 2015 року відповідно до податкової накладної № 693/011 від 31.01.2015 р. на загальну суму 20141,04 грн, в т.ч. ПДВ 3356,84 грн, яка оформлена з порушенням вимог чинного законодавства в частині відсутності обов'язкового реквізиту податкової накладної, а саме коду товару згідно з УКТ ЗЕД;

- товариством занижено показник, відображений у рядку 01 декларацій "Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку" на суму 541230 грн, у зв'язку із не включенням до складу інших доходів рах.717 Дохід від списання кредиторської заборгованості та до показників доходу декларації з податку на прибуток за 2016 рік сум кредиторської заборгованості в загальному розмірі 136966,57 грн перед ФОП ОСОБА_1, ФОП ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_3, щодо яких минув строк позовної давності;

- товариством за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р. занижено інші доходи рядок 03 декларації в загальній сумі 177370 грн, в зв'язку з тим, що товариством станом на 01.01.2014р. не повернута отримана поворотна фінансова допомога в сумі 389500 грн, а в декларації по податку на прибуток в рядку 03.28 додатку ІД Декларації за 2014 рік включено лише 212130 гривень.

Водночас за результатами судового розгляду суд дійшов висновку, що позивачем порушено порядок заповнення такого обов'язкового реквізиту податкової накладної, як код УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України), що позбавляє ТОВ Ласунка Плюс права на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту відповідного звітного податкового періоду, а відтак свідчить про законність та правомірність податкового повідомлення-рішення № від 17.04.2018 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 3357 грн та застосовано штрафну санкцію в розмірі 839,25 гривень.

Судом також встановлено правомірність податкового повідомлення від 17.04.2018 р. № в частині встановлених податковим органом порушень щодо заниження позивачем за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р. інших доходів рядок 03 декларації в загальній сумі 177370 грн, в зв'язку з тим, що товариством станом на 01.01.2014 р. не повернута отримана поворотна фінансова допомога від засновників товариства в сумі 389500 грн, а в декларації по податку на прибуток в рядку 03.28 додатку ІД Декларації за 2014 рік включено лише 212130 грн неповернутої отриманої фінансової допомоги від засновників товариства.

В іншій частині податкового повідомлення від 17.04.2018 р. № суд дійшов висновку про протиправність дій податкового органу щодо включення грошових зобовязань зі сплати податку на прибуток за 2016 рік розмірі 136966,57 грн, оскільки строк позовної давності по сумам кредиторської заборгованості перед ФОП ОСОБА_1, ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 не минув.

Таким чином, суд робить висновок про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

Спірні правовідносини врегульовані Податковим кодексом України від 02.12.2010 р. № 2755-VI, Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 р. № 996-XIV, Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. №88, Положенням (Стандартом) бухгалтерського обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 р. №290, Кодексом адміністративного судочинства України від 06.07.2005 № 2747-IV, Цивільним кодексом України від 16.01.2003 р. № 435-IV.

До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення законодавства.

Згідно положень ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд перевіряє дотримання вказаних критеріїв субєктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пп. пп. 16.1.2-16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платник податків зобов'язаний, зокрема, вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

В силу пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

У відповідності до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" від 16.07.1999 р. № 996-XIV (далі - Закон № 996-XIV) бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій в силу ч. 1 ст. 9 Закону № 996-XIV є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

В пункті 198.6 ст. 198 ПК України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, в ході перевірки встановлено порушення позивачем у взаємовідносинах з ПАТ ЕК "Чернівціобленерго" (код ЄДРПОУ), а саме, в частині віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ від придбання активної електроенергії у ПАТ ЕК "Чернівціобленерго" в січні 2015 р. відповідно до податкової накладної №693/011 від 31.01.2015 р. на загальну суму 20141,04 грн, в т.ч. ПДВ 3356,84 гривень.

Так, у вказаній податковій накладній не зазначено код товару УКТ ЗЕД для підакцизних товарів і товарів, увезених на митну територію України. При цьому, сума ПДВ 3357 грн була відображена у складі податкового кредиту декларації ПДВ за січень 2015 р.

Позивач стверджує, що станом на 31.01.2015 р. код товару згідно з УКТ ЗЕД не був обов'язковим реквізитом податкової накладної, крім того, податкова накладна №693/011 від 31.01.2015 р. зареєстрована в ЄРПН ПН, а тому є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З такими твердженнями позивача суд не погоджується у зв'язку із наступним.

За визначенням підпункту 14.1.145 п.14.1 ст. 14 ПК України підакцизні товари (продукція) - товари за кодами згідно з УКТ ЗЕД, на які цим Кодексом встановлено ставки акцизного податку.

Перелік підакцизних товарів, на які встановлено ставки акцизного податку, наведений у п. 215.1 ст. 215 згаданого Кодексу.

Так, в силу п. 215.1 ст. 215 ПК України до підакцизних товарів належить, зокрема, і електрична енергія.

Підпунктом 215.3.9 п. 215.3 ст. 215 ПК України встановлені код УКТ ЗЕД щодо електричної енергії: 2716 00 00 00 та ставка податку щодо нього 3,2 %.

Отже, електрична енергія є підакцизним товаром.

Законом України №3609 від 07.07.2011 р. (що діє з 06.08.2011 р.) внесено зміни, зокрема, в п. 201.1 ст. 201 ПК України, а саме, доповнено пунктом "і".

Таким чином, згідно пункту 201.1 ст. 201 ПК України, враховуючи зміни від 07.07.2011 р. (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата складання податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); ґ) виключено; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) виключено; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України)"; ї) виключено.

Відповідно до пункту 201.10 цієї статті (в редакції, діючій на момент виникнення спірних правовідносин) відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення обов'язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Пунктом 201.10 цієї ж статті (в редакції, діючій на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов'язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обов'язкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Податкова накладна, що містить помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов'язань, є підставою для віднесення покупцем сум податку до податкового кредиту.

Отже, аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що код УКТ ЗЕД - це обов'язковий реквізит податкової накладної при постачанні підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України. Якщо помилка у реквізитах податкової накладної не заважає ідентифікувати господарську операцію, то така помилка не позбавляє платника податку права на податковий кредит на підставі такої податкової накладної. Однак, код УКТ ЗЕД у такому випадку є винятком і тому, у разі допущення помилки у податковій накладній шляхом не зазначення коду УКТ ЗЕД платник втрачає право на формування податкового кредиту на підставі такої податкової накладної. При цьому, не має значення чи зареєстрована податкова накладна в Єдиному реєстрі податкових накладних чи ні, оскільки, за діючими (на момент виникнення спірних правовідносин) нормами відсутність факту реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних та порушення порядку заповнення обов'язкових реквізитів податкової накладної - окремі законодавчі підстави для визначення права платника на віднесення сум податку до податкового кредиту.

Таким чином, порушення порядку заповнення такого обов'язкового реквізиту податкової накладної, як код УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України), не дає права позивачу на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту відповідного звітного податкового періоду.

У відповідності до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

На підставі п. 123.1 ст. 123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

З огляду на викладене, податкове повідомлення-рішення № від 17.04.2018 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 3357 грн та застосовано штрафну санкцію в розмірі 839,25 грн є правомірним.

Отже, у задоволенні позову у вказаній частині слід відмовити.

Щодо винесення податкового повідомлення-рішення № від 17.04.2018 р. суд зазначає наступне.

У вказаному податковому повідомленні-рішенні включено 116936 грн (по декларації № від 02.03.2015 р. - 19515 грн та по декларації № від 28.02.2017 р. в сумі 97421 грн) основного зобовязання та 29234 грн (по декларації № від 02.03.2015 р. 4878,75 грн та по декларації № від 28.02.2017 р. в сумі 24355,25 грн) штрафної санкції.

Стосовно включення до податкового повідомлення-рішення № від 17.04.2018 р. зобовязань зі сплати податку на прибуток по декларації № від 02.03.2015 р. - 19515 грн основного зобовязання та 4878,75 грн штрафних санкцій суд зазначає наступне.

Підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення від 17.04.2018 р. №, у цій частині зобовязань стали висновки податкового органу щодо не повернення в повному обсязі отриманої поворотної фінансової допомоги в сумі 389500 гривень. Згідно з приписами пп. 135.5.5 п. 135.5 ст. 135 ПК України до складу інших доходів включають суми поворотної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, що залишаються неповерненими на кінець такого звітного періоду, від осіб, які не є платниками цього податку (в тому числі нерезидентів), або осіб, які згідно із цим Кодексом мають пільги з цього податку, в тому числі право застосовувати ставки податку нижчі, ніж установлені пунктом 151.1 статті 151 цього Кодексу.

Положення цього пункту не поширюються на суми поворотної фінансової допомоги, отриманої від засновника/учасника (в тому числі нерезидента) такого платника податку, у випадку повернення такої допомоги не пізніше 365 календарних днів з дня її отримання.

Доводи позивача щодо неправомірності податкового повідомлення-рішення у цій частині ґрунтуються на тому, що під час перевірки контролюючий орган не належним чином дослідив договори поворотної фінансової допомоги укладені між товариством та його учасниками та не взяв до уваги, що вимоги щодо включення такої допомоги, що залишилась неповернутою на кінець звітного періоду не застосовується якщо вона надана учасником товариства.

Разом з тим, за змістом ОСОБА_1 перевірки від 18.12.2017 р. №6825/24-13-14-09/35248940 на підставі наданих товариством регістрів бухгалтерського обліку по рахунку 6851 "Розрахунки з іншими кредиторами" встановлено, що товариством станом на 01.01.2014 р. неповернута отримана поворотна фінансова допомога від засновників товариства, а саме, ОСОБА_4 (РНОКПП - НОМЕР_1) у сумі внеску 201500 грн, від ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_2) у сумі 100000 грн, від ОСОБА_5 (РНОКПП - НОМЕР_3) у сумі 100000 гривень.

В декларації по податку на прибуток в рядку 03.28 додатку ІД Декларації за 2014 рік включено лише 212130 гривень.

При цьому, позивачем не надано суду жодних підтверджуючих документів, які б свідчили про недостовірність висновків податкового органу з приводу не повернення в повному обсязі на кінець звітного періоду поворотної допомоги в сумі 389500 грн, отриманої від учасників товариства. Позаяк, такі висновки відповідача в цій частині, як свідчать матеріали справи, ґрунтуються на наданих до перевірки договорах та регістрів бухгалтерського обліку по рахунку 6851 "Розрахунки з іншими кредиторами".

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач вірно визначив, що підприємством за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р. занижено інші доходи (рядок 03) декларації в загальній сумі 177370 грн, а відтак податкове повідомлення-рішення від 17.04.2018 р. №, в частині визначення зобовязань позивача зі сплати податку на прибуток по декларації № від 02.03.2015 р. - 19515 грн основного зобовязання та 4878,75 грн штрафних санкцій, суд визнає правомірним.

Щодо включення відповідачем до податкового повідомлення-рішення № від 17.04.2018 р. зобовязань зі сплати податку на прибуток по декларації № від 28.02.2017 р. в сумі 97421 грн основного зобовязання та 24355,25 грн штрафних санкцій суд зазначає наступне.

Як зазначено вище, в ході перевірки податковим органом встановлено порушення позивачем вимог пп.14.1.11 п. 14.1 ст. 14, пп.134.1.1 п.134.1 ст. 134 ПК України, п. 7, 15 Положення (Стандарту) бухгалтерського обліку №15 "Дохід", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 р. №290, п. 5 Положення (Стандарту) бухгалтерського обліку №11 "Зобов'язання", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.11.1999 р. №20, а саме не включення до складу інших доходів рах.717 Дохід від списання кредиторської заборгованості та до показників доходу декларації з податку на прибуток за 2016 рік сум кредиторської заборгованості в загальному розмірі 541230 грн, в тому числі, перед ФОП ОСОБА_1 у сумі 317353,93 грн, ФОП ОСОБА_2 у сумі 86909,50 грн, ФОП ОСОБА_3 у сумі 136966,57 грн, щодо яких минув строк позовної давності.

Так, з приводу указаного порушення позивач стверджує, що умовами договорів поставки, укладеними із указаними ФОП передбачений договірний термін позовної давності у п'ять років, а відтак на момент перевірки така заборгованість не визнана безнадійною і не списана.

Правова позиція податкового органу ґрунтується на тому, що останній вважає виявлену заборгованість безнадійною згідно п.п.14.1.11 п.14.1 ст.14 ПКУ та відносить її до результату зобов'язань, щодо яких минув строк позовної давності. З посиланням на ст.257 ЦК України, яка визначає строк позовної давності у три роки та п. 15 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 "Дохід", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.99 р. №290, зареєстрованого в Мін'юсті України 14.12.1999 р. за №860/4153, стверджує, що дане зобов'язання не підлягає погашенню, а тому згідно з пп. 134.1.1 п.134.1 ст.134 ПКУ повинно бути об'єктом оподаткування як прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Відповідно до пп. а) пп. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14 ПК України безнадійною заборгованістю, у тому числі, є заборгованість за зобов'язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.

За змістом пп.14.1.257 п.14.1 ст.14 ПК України сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності, є безповоротною фінансовою допомогою.

Відповідно до пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України об'єкт оподаткування податком на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

У відповідності до п. 135.1 ст. 135 ПК України (у редакції, що діяла в спірному періоді) доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з:

доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті;

інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Пунктом 135.4 ст. 135 ПК України (у редакції, що діяла в спірному періоді) встановлено, що дохід від операційної діяльності визнається в розмірі договірної (контрактної) вартості, але не менше ніж сума компенсації, отримана в будь-якій формі, в тому числі при зменшенні зобов'язань, та включає, серед іншого, дохід від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг, у тому числі винагороди комісіонера (повіреного, агента тощо).

Інші доходи в силу п. 135.5 ст. 135 ПК України (у редакції, що діяла в спірному періоді) включають, зокрема:

- вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи;

- суми поворотної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, що залишаються неповерненими на кінець такого звітного періоду, від осіб, які не є платниками цього податку (в тому числі нерезидентів), або осіб, які згідно із цим Кодексом мають пільги з цього податку, в тому числі право застосовувати ставки податку нижчі, ніж установлені пунктом 151.1 статті 151 цього Кодексу.

При цьому, положення цього пункту не поширюються на суми поворотної фінансової допомоги, отриманої від засновника/учасника (в тому числі нерезидента) такого платника податку, у випадку повернення такої допомоги не пізніше 365 календарних днів з дня її отримання.

У відповідності до п. 137.16 ст. 137 ПК України (у редакції, що діяла в спірному періоді) датою отримання інших доходів є дата їх виникнення згідно з положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, якщо інше не передбачено нормами цього розділу.

Згідно з пунктом 3 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку №1 Загальні вимоги до фінансової звітності, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 р. № 73 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.02.2013 р. за №336/22868 визначення термінів та понять зобов'язання визначається як заборгованість підприємства, яка виникла внаслідок минулих подій і погашення якої в майбутньому, як очікується, призведе до зменшення ресурсів підприємства, що втілюють у собі економічні вигоди.

Пунктом 15 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 Дохід, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.99 № 290 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 14.12.99 за №860/4153, визначено, що доходом визнається сума зобов'язання, яке не підлягає погашенню.

Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про зобов'язання та її розкриття у фінансовій звітності викладені у Положенні (стандарті) бухгалтерського обліку №11 Зобов'язання, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 р. №20 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 11.02.2000 за №85/4306 (далі - П(С)БО №11). Відповідно до вимог пункту 5 П(С)БО №11, якщо на дату балансу раніше визнане зобов'язання не підлягає погашенню, то його сума включається до складу доходу звітного періоду.

З метою ведення бухгалтерського обліку зобов'язання поділяються на: довгострокові та поточні (пункт 6 П(С)БО №11). Поточні зобов'язання включають у тому числі поточну кредиторську заборгованість за довгостроковими зобов'язаннями, за товари, роботи, послуги, за розрахунками з бюджетом, у тому числі з податку на прибуток, за розрахунками зі страхування, за розрахунками з оплати праці, за розрахунками з учасниками, за розрахунками із внутрішніх розрахунків; короткострокові векселі видані (пункт 11 П(С)БО №11).

За правилами ст.257 ЦКУ загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ч.1 ст. 256 ЦКУ).

Згідно ст. 253 ЦКУ перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до положень ст. 259 ЦКУ позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Аналіз норм чинного цивільного законодавства дозволяє дійти висновку, що загальний строк позовної давності, передбачений ст.256 ЦКУ становить три роки. Цей строк може бути продовжений за домовленістю сторін, оформленою у письмовому вигляді.

Повертаючись до ознак, які визначають заборгованість платника податку як безнадійну, а саме, таку щодо якої минув строк позовної давності, суд зазначає, що в матеріалах справи наявні договора поставки, укладені між ТОВ "Ласунка Плюс" та покупцями: ФОП ОСОБА_1 (договір б/н від 10.01.2013 р.), ФОП ОСОБА_2 (договір б/н від 04.01.2013 р.), ФОП ОСОБА_3 (договір б/н від 01.01.2014 р.). (а.с. 201-207), в яких в підпункті 6.2 пункту 6 визначено термін позовної давності у п'ять років

За змістом ОСОБА_1 перевірки від 18.12.2017 р. №6825/24-13-14-09/35248940 на підставі наданих до перевірки регістрів бухгалтерського обліку товариства податковим органом встановлено, що станом на 31.12.2016 р. по рахунку 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками" рахується кредиторська заборгованість перед ФОП ОСОБА_1 (згідно договору поставки б/н від 10.01.2013 р.), ФОП ОСОБА_2 (згідно договору поставки б/н від 04.01.2013 р.), ФОП ОСОБА_3 (згідно договору поставки б/н від 01.01.2013 р.) у сумі 541230 гривень.

Однак, податковим органом не враховано, що до вказаних господарських правовідносин, слід застосовувати термін позовної давності у п'ять років, що призвело до протиправного віднесення відповідачем вказаної суми задекларованої заборгованості позивача до складу безнадійної.

У зв'язку із викладеним вище, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення від 17.04.2018 р. № в частині визначення зобовязань відповідача зі сплати податку на прибуток по декларації № від 28.02.2017 р. в сумі 97421 грн основного зобовязання та 24355,25 грн штрафних санкцій є неправомірним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 1 3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв'язок цих доказів у їх сукупності, суд встановив, що заявлений позов підлягає задоволенню частково.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що відповідачем, під час розгляду справи по суті, доведено, а позивачем не спростовано, правомірність та законність прийнятого податкового повідомлення-рішення № від 17.04.2018 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 3357 грн та застосовано штрафну санкцію в розмірі 839,25 грн, а також податкового повідомлення-рішення від 17.04.2018 р. №, в частині визначення зобовязань позивача зі сплати податку на прибуток за 2014 рік в сумі 19515 грн основного зобовязання та 4878,75 грн штрафних санкцій.

В той же час, позивачем доведено, а відповідачем не спростовано протиправність та наявність підстав для скасування податкового повідомлення-рішення від 17.04.2018 р. № в частині визначення зобовязань відповідача зі сплати податку на прибуток за 2016 рік в сумі 97421 грн основного зобовязання та 24355,25 грн штрафних санкцій.

Частинами 1 та 3 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

У зв'язку із вказаним, суд вирішує питання щодо стягнення судових витрат в частині пропорційно від задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Чернівецькій області форми "Р" № від 17.04.2018 р., в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 97421 грн та застосованих штрафних санкцій у сумі 24355,25 гривень.

3. В решті позову відмовити.

4. Стягнути на корись позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 1826,64 грн згідно платіжного доручення №405 від 02.05.2018 року.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Найменування сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Ласунка Плюс" (, 60008, Чернівецька область, Хотинський район, с. Атаки, вул. 28-го Червня, буд. 35).

Відповідач: Головне управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області: (, 58013, м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 200-А).

Суддя Т.М. Брезіна