Справа № 826/11102/18
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Кузьмишиної О.М. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

за участю:

представника позивача: - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2018 року позивач - ОСОБА_2 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії, в якому просила:

- визнати протиправною відмову державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві у винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження та зобов'язати державного виконавця винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 50596901 з виконання вимоги № 24615-25, виданої 04.11.2015 року ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС України у м. Києві;

- зобов'язати державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві винести постанову про зняття арешту з коштів боржника ОСОБА_2, накладеного постановою від 17.04.2018 року про арешт коштів боржника.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 жовтня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з судовим рішенням, ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що судовим рішенням (рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.01.2018 року) не було скасовано або визнано нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ (вимога про сплату боргу (недоїмки) від 04.11.2015 року), у органу стягнення були відсутні підстави для застосування п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» для закінчення виконавчого провадження.

Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, ОСОБА_2 (код НОМЕР_1, адреса: 01030, АДРЕСА_1) зареєстрована як фізична особі-підприємець 04.12.2002 року, перебуває на обліку як платник податків у ДПІ у Шевченківському районі Головного управління ДФС України у м. Києві.

Відповідно до наказу від 03.09.2014 р. №1080, на підставі направлень від 16.09.2014 р. №2576/17-01, №2577/17-01 ДПІ у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві проведено планову виїзну документальну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2013 р., про що складено акт перевірки від 06.10.2014 р. №1411/17-01/НОМЕР_1.

За наслідками зазначеної перевірки контролюючим органом прийнято, зокрема, податкові повідомлення-рішення:

- від 22.10.2014 р. №1798/26-59-17-01, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на 317685,00 грн., в тому числі, 211790,00 грн. за основним платежем та 105895,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

- від 22.10.2014 р. №1799/26-59-17-01, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 593360,39 грн., в тому числі, 474552,31 грн. за основним платежем та 118808,08 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

- рішення від 22.10.2014 р. №1800/26-59-17-01 про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким на позивача за донарахування 130642,65 грн. єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування накладено штрафні санкції у розмірі 9321,94 грн.

Також 06.10.2014 року контролюючим органом винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1637/17-01.

Вищевказані податкові повідомлення-рішення (не включаючи вимогу) оскаржені позивачем в судовому порядку.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.02.2015 р. №826/17078/14 в задоволенні позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві від 22.10.2014 р. №1798/26-59-17-01, №1799/26-59-17-01 та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 22.10.2014 р. №1800/26-59-17-01 - відмовлено.

Вказане рішення залишене без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.04.2015 р.

04.11.2015 р. ДПІ у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-24615-25-У, згідно якої станом на 11.01.2016 року сума заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що обліковується за ОСОБА_2, становить 100 980, 51 грн. (91 658, 57 грн. основного боргу та 9 321, 94 грн. штрафу).

Вказана вимога була пред'явлена до виконання до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського РУЮ у м. Києві листом від 12.01.2016 року.

Постановою старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського РУЮ у м. Києві від 24.03.2016 року відкрито виконавче провадження ВП №50596901 з примусового виконання вказаної вимоги.

У подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14.12.2016 року судові рішення по справі №826/17078/14 скасовано зі скеруванням справи на новий розгляд.

В рамках виконавчого провадження ВП №50596901 старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві винесено постанову від 06.02.2017 року про арешт майна боржника.

За результатами нового розгляду справи №826/17078/14 рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.01.2018 р. адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено повністю: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві від 22.10.2014 р. №1798/26-59-17-01 та №1799/26-59-17-01, рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів у зборів або платником своєчасно не сплаченого єдиного внеску від 22.10. 2014 року №1800/26-59-17-01.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.04.2018 року у вказаній справі відмовлено у відкритті апеляційного провадження, і судове рішення по справі набуло законної сили.

14.06.2018 року представник ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві з заявою про закриття виконавчого провадження ВП №50596901 з посиланням на факт прийняття вказаного рішення та ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Станом на час звернення до суду відповіді на заяву не надано, виконавче провадження ВП №50596901 не закрито.

Позивач, вважаючи вказану бездіяльність протиправною, звернулась до суду із вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Дана справа належить до категорії термінових справ, передбачених ст. 287 КАС України та підлягає розгляду з урахуванням особливостей, передбачених параграфом 2 глави 11 КАС України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначено Законом України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтями 3 та 5 вищевказаного Закону передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено підстави для закінчення виконавчого провадження, серед яких є, зокрема, виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 5) скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 10) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ.

Згідно ч. 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Разом з тим, колегія суддів наголошує, що згідно змісту рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.01.2018 року №826/17087/14 його предметом не було і не могло бути оскарження вимоги від 04.11.2015 року ДПІ у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві про сплату боргу (недоїмки) №Ф-24615-25-У, оскільки вказана вимога винесена після того, як за наслідками первісного розгляду справи в задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Також предметом розгляду по вказаній судовій справі не була і вимога про сплату боргу (недоїмки) від 06.10.2014 року №1637/17-01.

Оскільки вказаним судовим рішенням не було скасовано або визнано нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, у органу стягнення були відсутні підстави для застосування п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону для закінчення виконавчого провадження.

Також ухвалення вказаного судового рішення не призвело до скасування вимоги від 04.11.2015 року ДПІ у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві про сплату боргу (недоїмки) №Ф-24615-25-У самим контролюючим органом та, відповідно, звернення контролюючого органу як стягувача з заявою про повернення виконавчого документа без виконання, що було би підставою для застосування п. 10 ч. 1 ст. 39 Закону №1404-VIII.

Судом першої інстанції вірно зауважено, що предметом розгляду в даній адміністративній справі є саме відповідність законодавству допущеної відповідачем бездіяльності щодо розгляду заяви про закриття виконавчого провадження, а тому розглядаючи спір, суд не має підстав встановлювати наявність чи відсутність податкового боргу у позивача.

Апелянтом в апеляційній скарзі зазначається, що із мотивувальної частини судового рішення від 17.01.2018 року вбачається, що суд дійшов висновку про відсутність підстав для проведення перевірки ФОП ОСОБА_2, за результатами якої було складено Акт від 06.10.2014 року, на підставі якого було винесено податкові повідомлення - рішення від 22.10.2014 року № 1798/26-59-17-01, № 1799/26-59-17-01 та рішення від 22.10.2014 року № 1800/26-59-17/01.

З урахуванням вищезазначеного, апелянтом було зроблено висновок, що у ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві були відсутні і правові підстави для складення вимоги про сплату заборгованості зі сплати єдиного внеску № 24615-25 від 04.11.2015 року, за якою відкрито виконавче провадження № 50596901, проте колегія суддів не може вважати такі доводи обґрунтованими, адже відповідним судовим рішенням не було скасовано або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнано судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконано, як це передбачено положеннями статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Судом першої інстанції вірно зауважено, що для вирішення спірної ситуації, оскільки ні вимога від 06.10.2014 р. №1637/17-01, ні вимога від 04.11.2015 р. №Ф-24615-25-У не були предметом судового оскарження, позивач може звернутися до контролюючого органу з вимогою про проведення відповідного корегування в обліковій картці позивача як платника податків, якщо скасування податкових повідомлень - рішень ДПІ у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві від 22.10.14р. №1798/26-59-17-01 та №1799/26-59-17-01, рішення ДПІ у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів у зборів або платником своєчасно не сплаченого єдиного внеску від 22.10.2014 р. №1800/26-59-17-01, а також вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 04.06.2018 р. №Ф-24615-25 Головного управління ДФС у м. Києві фактично охоплює і суму заборгованості за вимогою від 04.11.2015 р. №Ф-24615-25-У.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні та не можуть бути підставою для його скасування.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 жовтня 2018 року - без змін.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 310, 316, 321, 322, 325, 329, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 жовтня 2018 року - без змін

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: О.М.Кузьмишина

С.Б.Шелест