Справа № 154/2300/18
Суддя: Вітер І. Р.
Дата ухвалення: 2018-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Вітера І.Р.,

при секретарі Корніюк Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про скасування постанови митного органу у справі про порушення митних правил № 00373//20500/2018 від 27 червня 2018 року,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 22 серпня 2018 року звернувся до Володимир-Волинського міського суду Волинської області з адміністративним позовом до Волинської митниці ДФС про скасування постанови вказаного митного органу у справі про порушення митних правил № 00373//20500/2018 від 27 червня 2018 року за якою його було притягнуто до відповідальності за ч.3 ст.470 Митного кодексу України (далі - МК України) та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 гривень.

Згідно оскаржуваної постанови, 02 грудня 2016 року ОСОБА_1 по смузі руху «зелений коридор» ввіз на митну територію України через пункт пропуску «Устилуг» Волинської митниці ДФС автомобіль марки «БМВ 320», кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_2, в митному режимі «транзит». Термін вивезення (транзиту) вищевказаного автомобіля з митної території України закінчився 12 грудня 2016 року, однак станом на день розгляду справи про порушення митних правил вказаний автомобіль вивезений за межі митної території України не був.

Вважав винесену постанову про притягнення його до відповідальності такою, що не відповідає вимогам законодавства, оскільки на його думку 27 червня 2018 року (день винесення оскаржуваної постанови) закінчились строки можливості накладення адміністративного стягнення.

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 23 серпня 2018 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити її судовий розгляд за правилами ст.286 КАС України з повідомленням учасників справи відповідно до ст. 268 КАС України у відкритому судовому засіданні, також з ініціативи суду витребувано у відповідача матеріали справи про порушення митних правил № 00373//20500/2018.

31 серпня 2018 року від Волинської митниці ДФС в адресу суду надійшов відзив щодо заявленого позову, згідно якого відповідачем було його заперечено у зв'язку притягненням позивача до відповідальності з дотримання вимог чинного законодавства та накладення адміністративного стягнення в межах визначеного строку, передбаченого ст.467 МК України.

06 вересня 20018 року від позивача до суду надійшла заява (змінений адміністративний позов), в якій ОСОБА_1 змінив підставу позову вказавши, що є інвалідом дитинства 2-ї групи, оскільки хворіє на психічну хворобу з діагнозом: шизофренія, параноїдальна форма. У відповідності до ст.20 КУпАП, не підлягає адміністративній відповідальності особа, яка під час вчинення протиправної дії чи бездіяльності була в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічної душевної хвороби, тимчасового розладу душевної діяльності, слабоумства чи іншого хворобливого стану. Наявність психічного захворювання ОСОБА_1 дає підстави вважати, що він не може бути суб'єктом вчинення правопорушення, а відповідно накладення на нього адміністративного стягнення також є незаконним.

За зміненими підставами позову та за клопотанням представника позивача - адвоката ОСОБА_3, ухвалою суду в даній справі від 06 вересня 2018 року призначено амбулаторну судово-психіатричну експертизу, на час проведення якої зупинено провадження у справі.

11 жовтня 2018 року в адресу суду від Волинської митниці ДФС надійшов відзив з приводу змінених підстав позову, за яким відповідач повторно повністю заперечив позов з обґрунтуванням, зазначеним у попередньому відзиві.

05 листопада 2018 року судом отримано висновок судово-психіатричного експерта № 267 від 10 жовтня 2018 року, за яким в період вчинення правопорушення 02 грудня 2016 року ОСОБА_1 страждав на хронічне психічне захворювання - безперервну параноїдальну шизофренію в стадії загострення, що позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. На момент притягнення до адміністративної відповідальності 05 січня 2018 року ОСОБА_1 страждав на психічне захворювання у формі параноїдальної шизофренії в стадії ремісії з помірно вираженими дефіцитарними змінами особистості, однак вираженість розладів психіки не сягала ступеня, котрий би позбавляв його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними. В даний час ОСОБА_1 страждає на психічне захворювання у формі параноїдальної шизофренії в стадії ремісії з помірно вираженими дефіцитарними змінами особистості, однак вираженість розладів психіки не сягає ступеня, котрий би позбавляв його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Ухвалою суду від 06 листопада 2018 року провадження у справі відновлене, призначено розгляд справи на 15 листопада 2018 року.

У призначений час позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 до суду не з'явились, подали заяву про розгляд справи без їх участі та підтримання заявлених позовних вимог.

Представник відповідача до суду не з'явився, хоч завчасно та належним чином відповідача було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи. Заяв від відповідача щодо відкладення розгляду справи чи з інших питань до суду не надходило.

Відтак суд розглянув справу без участі сторін за наявними матеріалами.

У відповідності до ч.4 ст.229 КАС України, у зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, розгляд справи здійснений без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши та дослідивши відзиви відповідача та письмові докази в їх сукупності, судом встановлено наступні правовідносини та норми, якими вони регулюються

Згідно приписів ч.1 ст.486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Статтею 489 МК України передбачено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 8 МК України визначено принципи діяльності державної митної служби, а саме законності та презумпції невинуватості та єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України.

Відповідно до ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Тобто закон розглядає протиправну дію (бездіяльність), вчинену певною особою, порушення митних правил (адміністративний проступок) лише в тому випадку, якщо має місце вина цієї особи, якщо вчинене було здійснено навмисно або з необережності.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

Згідно із ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень збоку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних, управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У відповідності до ст.20 КУпАП, не підлягає адміністративній відповідальності особа, яка під час вчинення протиправної дії чи бездіяльності була в стані неосудності, тобто не могла усвідомити свої дії або керувати ними внаслідок хронічної душевної хвороби, тимчасового розладу душевної діяльності, слабоумства чи іншого хворобливого стану.

Як встановлено судом ОСОБА_1 на час вчинення правопорушення, а саме 02 грудня 2016 року, під час ввезення на митну територію України автомобіля марки «БМВ 320», кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_2, в митному режимі «транзит», а відповідно протягом 10 днів після цього, не міг внаслідок психічного захворювання усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а отже перебував в стані неосудності.

Неосудність правопорушника є свідченням відсутності його вини у будь-якій її формі у вчиненні адміністративного правопорушення.

У відповідності до п.п.1 та 3 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності складу правопорушення та/або неосудності особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність.

Згідно ст.284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 241 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Аналіз вказаних норм дає підстави стверджувати про те, що постанова у справі щодо порушення митних правил про накладення адміністративного стягнення не може бути винесена щодо неосудної особи, яка вчинила протиправну дію або бездіяльність.

Відтак накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1, який в період вчинення правопорушення перебував у стані неосудності є незаконним, а відповідно постанову Волинської митниці ДФС у справі про порушення митних правил № 00373//20500/2018 від 07 червня 2018 року слід скасувати.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

До суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право.

Суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Відмова від права на звернення до суду є недійсною.

Представлені відповідачем на заперечення позовних вимог докази у своїй сукупності не дають підстав вважати що рішення відповідача є правомірним, що є підставою для визнання його протиправним та скасування.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 241-246, 286 КАС України, на підставі ст. 19 Конституції України, ст.ст.8, 90, 95, 381, 458, 470, 486, 487, 489 МК України, ст.ст. 9, 10, 20, 247, 252, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ :

Позов ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про скасування постанови митного органу у справі про порушення митних правил № 00373//20500/2018 від 27 червня 2018 року - задовольнити .

Визнати протиправною та скасувати постанову Волинської митниці ДФС в справі про порушення митних правил № 00373//20500/2018 від 27 червня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.3 ст.470 МК України та накладення на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 гривень - скасувати.

На постанову суду протягом десяти днів з дня отримання її копії може бути подана апеляційна скарга до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Володимир-Волинський міський суд Волинської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 5 розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Головуючий суддя: (підпис).

З оригіналом згідно.

Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р. Вітер