Справа № 320/2093/18
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

12 листопада 2018 року Справа № 320/2093/18 ЗП/0840/172/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Стрельнікової Н.В. за участю секретаря судового засідання Фесик А.В., розглянув у порядку спрощеного (письмового) провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання протиправною відмову та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (надалі - відповідач), в якому позивач просить суд:

-визнати протиправною відмову у задоволенні заяви позивача від 09.02.2018 №871;

- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок розміру пенсії позивача за віком без урахування страхового (трудового) стажу з 2000 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.02.2018 позивач звернувся до відповідача з проханням провести перерахунок пенсії без урахування страхового (трудового ) стажу з 2000 року. Листом від 05.03.2018 №871, відповідачем було відмовлено, мотивуючи тим, що заявником здійснювалась підприємницька діяльність зокрема у період з 01.04.1999 по 31.12.2003 на спрощеній системі оподаткування шляхом придбання патенту. Вважає відмову відповідача неправомірною, стверджує, що оскільки в матеріалах пенсійної справи відсутні документи, які б свідчили про здійснення позивачем підприємницької діяльності, а також документи на підтвердження сплати з 2000 року щомісячних страхових внесків, відповідачем безпідставно враховано у розрахунок страхового стажу період з 2000 року. З урахуванням вищезазначеного просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 21.08.2018 відкрито спрощене провадження у справі та призначено перше судове засідання без виклику сторін на 18.09.2018.

13.09.2018 від представника відповідача надійшов відзив на позов (вх. №28677), в якому зазначає, що згідно даних наданих ДФС України починаючі з 01.04.1999 позивач перебував на спрощеній системі оподаткування та сплачував єдиний податок, частина якого в свою чергу надходила до Пенсійного фонду України, у зв'язку з чим позивач підлягав загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню. До того ж, звертає увагу, що позивачем при реєстрації платника страхових внесків в Управлінні, так і при призначенні пенсії, особисто позивачем були наданні: копії свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця НОМЕР_3 та копія свідоцтва про сплату єдиного податку суб'єкта малого підприємництва - фізичною особою від 15.12.2000. З урахуванням вищезазначеного вважає твердження позивача про відсутність документів, які підтверджують факт, що ним здійснювалась підприємницька діяльність на спрощеній системі оподаткування не відповідає дійсності, просить відмовити у задоволенні позову.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Статтею 258 КАС України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Отже, відповідно до вищевказаних приписів КАС України, справу розглянуто судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

08.11.2017 ОСОБА_1 звернувся до Мелітопольського ОУПФУ в Запорізькій області із заявою, в якій просив провести перерахунок його пенсії за віком без урахування його трудового стажу з 2001 року.

Листом від 14.11.2017 №147/Н-7-Ел.зв., Мелітопольське ОУПФУ в Запорізькій області відмовило позивачу. В обґрунтування наданої відповіді пенсійний орган послався на приписи ст.ст. 24, 40 Закону №1058, згідно з якими відсутні законні підстави для здійснення перерахунку пенсії без врахування страхового стажу починаючи з 2001 року. Додатково повідомлено, що з 01.10.2017 позивачу здійснено перерахунок пенсії за віком, зокрема із застосуванням для обчислення пенсії середньої заробітної плати за 2014, 2015, 2016 роки - 3764, 40 грн. та з урахуванням зменшення величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35 до 1.

В подальшому позивач неодноразово звертався з листами до відповідача та Мелітопольської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області для отримання інформації про перерахування позивачем фіксованого або єдиного податку, а починаючи з 01.01.2004 на картку особового рахунку платника.

09.02.2018 позивач знов звернувся до відповідача із заявою встановленої форми про перерахунок його пенсії без врахування його трудового стажу з 2000 року (а.с. 11).

16.02.2018 за №871 Мелітопольським об'єднаним правлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області надано ОСОБА_1 повідомлення про відмову в перерахунку пенсії, мотивуючи тим, що жодною статтею Закону № 1058 не передбачає виключення будь-якого періоду стажу за бажанням пенсіонера, якщо всі документи відповідають вимогам чинного законодавства, тому підстави для зменшення страхового (трудового) стажу відсутні.

Не погоджуючись із такими діями відповідача позивач звернувся до суду із цим позовом.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1058-IV"Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV) страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до ч.4 ст. 24 Закону №1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (далі - Порядок №22-1), період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Пунктом 3-1 Прикінцевих положень Закону №1058 передбачено, що до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди:

1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб'єкта підприємницької діяльності;

з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

При цьому, Порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії визначається виключно Законом України №1058, де статею 45 передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно із п.1.5 розділу І, зокрема, передбачено, що заява про перерахунок пенсії подається пенсіонером особисто. Пунктами 2.1, 2.7, 2.9, 2.21 розділу ІІ передбачено перелік документів, необхідних для перерахунку пенсії, тощо.

У відповідності до п.1 ст. 40 Закону №1058 (в редакції чинній на момент призначення позивачу пенсії на 31.05.2011) для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Згідно п.2 Указу Президента від 03.07.1998 №727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва», суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України.

Відділення Державного казначейства України наступного дня після надходження коштів перераховують суми єдиного податку у таких розмірах: до місцевого бюджету - 43 відсотки; до Пенсійного фонду України - 42 %; на обов'язкове соціальне страхування - 15 відсотків (у т.ч. до Державного фонду сприяння зайнятості населення - 4 відсотки) для відшкодування витрат, які здійснюються відповідно до законодавства у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, а також витрат, зумовлених народженням та похованням.

Постановою правління Пенсійного фонду України №16-6 від 19.10.2001 «Про затвердження Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, інших платежів, а також обліку їх надходження до Пенсійного фонду України» передбачено, що до Пенсійного фонду України органами місцевого бюджету перераховуються 10 відсотків від суми фіксованого податку, 17 відсотків від суми коштів, одержаних від продажу спеціальних торгових патентів, та відділеннями Державного казначейства України 42 відсотки від сум єдиного податку, 68 відсотків від сум фіксованого сільськогосподарського податку.

Пунктом 2 ст.11 Закону №1058 встановлено, що фізичні особи - підприємці, у т.ч. ті, які обрали спрощену систему оподаткування підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню.

Окрім того, починаючи з 01.01.2004 відрахування 42 відсотків від сплачених сум єдиного податку персоніфіковано розносилися до особових рахунків фізичних осіб та юридичних осіб.

В матеріалах справи містяться належним чином завірені копії матеріалів пенсійної справи позивача.

Так, в матеріалах наявна заява позивача про призначення пенсії за віком, яка була подана у травні 2011 року (а.с. 57). Згідно розписки-повідомлення, позивачем разом із заявою були надані документи, у т.ч. і свідоцтво про підприємницьку діяльність. (а.с. 57 - зворотній бік).

Також, в матеріалах справи наявна довідка про сплату збору до Пенсійного фонду України, згідно якої позивач крім іншого, за період з 01.04.1999 до 31.12.2003 здійснював підприємницьку діяльність на умовах сплати прибуткового податку шляхом придбання єдиного патенту (а.с. 67).

Також, як свідчить Свідоцтво про сплату єдиного податку від 15.12.2000 серії НОМЕР_2, позивачем було сплачено за звітний період (за 2000 рік) 210 грн., а також сплачено суми єдиного податку у сумі 140 грн. згідно платіжного доручення №26 від 15.03.2001, у сумі 320 грн. згідно платіжного доручення №58 від 02.07.2001, у сумі 245 грн. згідно платіжного доручення №60 від 06.09.2001 (а.с. 36-37).

Відповідно до наявної в матеріалах пенсійної справи позивача та наданої суду копії довіки про сплату до Пенсійного фонду України вих. №118/10 від 03.03.2018 (а.с. 99 зворотній бік), ОСОБА_1 за період з 01.04.1999 по 31.12.2003 здійснював підприємницьку діяльність на спрощеній системі оподаткування шляхом придбання єдиного патенту. Страхові внески сплачені у повному обсязі.

Згідно наявної в матеріалах справи відповіді Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Запорізькій області вих. №1206/08-32-13-11 від 27.06.2018 , згідно наявних баз даних Мелітопольської ОДПІ ФОП ОСОБА_1 у період з 01.01.1999 року по 31.12.2003 року перебував на спрощеній системі оподаткування та ставки єдиного податку ФОП ОСОБА_1 у період з 01.01.1999 по 31.12.1999 складала 70 грн. щомісячно, у період з 01.01.2000 по 31.12.2000 80 грн. щомісячно, у період з 01.01.2001 по 31.12.2001 70 грн. щомісячно, у період з 01.01.2002 по 31.12.2002 120 грн. щомісячно, у період з 01.01.2003 по 31.12.2003 по 100 грн. щомісячно.

Отже, з урахуванням вказаного, позивач з 01.04.1999 перебував на спрощеній системі оподаткування та сплачував єдиний податок, частина якого в свою чергу надходила до Пенсійного фонду України, у зв'язку з чим він підлягав загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню.

Виходячи з наведеного, суд погоджується з думкою відповідача, що посилання позивача на відсутність документів, які підтверджують факт здійснення ОСОБА_1 підприємницької діяльності на спрощеній системі оподаткування не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищезазначене, суд приходить до висновку, що відповідач відмовляючи позивачу у здійсненні перерахунку пенсії за віком без урахування страхового (трудового) стажу з 2000 року, діяв у порядку та у спосіб, визначений Законом, а отже суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України, завданням адміністартивного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Також, згідно ч.1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист. Позивачем не обгрунтовано та не надано суду відповідних доказів того, що розрахунок позивачеві розміру пенсії з урахуванням страхового стажу з 2000 року якимось чином порушує права та інтереси самого позивача. Так, твердження позивача у позовній заяві про те, що оскільки з 2000 року позивач був підприємцем на спрощеній системі оподаткування, то внаслідок цього до розміру його пенсій було застосовано якийсь понижуючий коіфецієнт є лише припушенням позивача яке не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. З огляду на що у суду відсутні підстави вважати, що обраний позивачем спосіб захисту порушених на його думку прав та його інтересів, призведе до їх відновлення та не погіршить навпаки становище позивача.

Відповідно до ч.2 ст.139 КАС України, при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Оскільки такі витрати відповідачем не підтверджені, вони на позивача не покладаються.

Окрім того, згідно ст.139 КАС України, сплачений при зверненні до суду з даним позовом судовий збір не підлягає поверненню позивачу.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (72319, м.Мелітополь, вул. Івана Алексєєва, б.2, ) про визнання протиправною відмову та зобов'язання вчинити певні дії ,- відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, в 10-денний строк з дня його проголошення.

Рішення складено у повному обсязі 12.11.2018.

Суддя Н.В.Стрельнікова