Справа № 9901/579/18
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

19 листопада 2018 року

Київ

справа №9901/579/18

адміністративне провадження №П/9901/579/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Бившевої Л.І., Гончарової І.А., Шипуліної Т.М., Ханової Р.Ф.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу № 9901/579/18 за позовом ОСОБА_2 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та нечинним рішення Вищої ради правосуддя № 1253/0/15-18 від 24 квітня 2018 року,

УСТАНОВИВ:

І. ПРОЦЕДУРА

1. 21 травня 2018 року до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшов позов ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2.) до Вищої ради правосуддя (далі - відповідач, ВРП), в якому позивач просить Суд визнати протиправним та нечинним рішення Вищої ради правосуддя № 1253/0/15-18 від 24 квітня 2018 року про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська.

2. Позивач вважає оскаржуване Рішення протиправним з огляду на таке.

2.1. Рішенням Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 4 грудня 2017 року № 3898/2дп/15-17 ОСОБА_2 суддю Індустріального районного суду міста Дніпропетровська притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у виді внесення подання про звільнення з посади судді. Вказане рішення було оскаржено ОСОБА_2 до Вищої ради правосуддя.

2.2. Рішенням ВРП від 27 березня 2018 року №907/0/15-18 рішення Другої Дисциплінарної палати ВРП від 4 грудня 2017 року № 3898/2дп/15-17 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності залишено без змін.

2.3. 24 квітня 2018 року ВРП прийнято рішення № 1253/0/15-18 «Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України».

2.4. Приймаючи оскаржуване рішення відповідачем не було зазначено посилань на визначені законом підстави дисциплінарної відповідальності судді та мотиви, з яких відповідач дійшов відповідних висновків про звільнення позивача з посади судді, крім того, склад Вищої ради правосуддя, який ухвалив вказане рішення, не мав повноважень його ухвалювати. В оскаржуваному рішенні міститься посилання на норми пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України, статті 56 Закону України «Про Вищу раду правосуддя», статті 115 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», проте мотиви, з яких відповідач дійшов висновку про звільнення позивача з посади судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська не наведено. Саме лише посилання Вищої ради правосуддя на норму права не може вважатися належною мотивацією прийнятого рішення. Відповідач не мав права приймати оскаржуване рішення, оскільки рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 4 грудня 2017 року № 3898/2дп/15-17 було прийнято у складі чотирьох членів Другої Дисциплінарної палати з яких лише два судді, а рішення Вищої ради правосуддя № 1253/0/15-18 від 24 квітня 2018 року було прийнято у складі чотирнадцяти членів ВРП серед яких тільки вісім - судді, а це є порушенням частини четвертої статті 23 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

3. Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 25 травня 2018 року відкрито провадження у даній справі та розгляд такої призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 12.00 год. 18.06.2018.

3.1. Ухвалою від 18.06.2018 провадження у справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду за результатами розгляду адміністративної справи № 11-472сап18 за скаргою ОСОБА_2 до Вищої ради правосуддя про скасування рішення Вищої ради правосуддя від 27 березня 2018 року № 907/0/15-18 «Про залишення без змін рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя» від 4 грудня 2017 року № 3898/2дп/15-17 «Про притягнення судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності» та відновлено ухвалою від 01.10.2018 з призначенням справи до розгляду на 05.11.2018 о 17.00 год.

3.2. У судове засідання призначене на 05.11.2018 о 17.00 год позивач не з'явився. Позивач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідно до рекомендованого поштового повідомлення про вручення поштового відправлення (судової повістки).

3.3. 5 листопада 2018 року представником відповідача Белінською О.В. подано заяву про розгляд справи № 9901/579/18 у письмовому провадженні.

3.4. На підставі викладеного, відповідно до частини дев'ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи № 9901/579/18 за позовом ОСОБА_2 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та нечинним рішення Вищої ради правосуддя № 1253/0/15-18 від 24 квітня 2018 року у письмовому провадженні.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

4. Указом Президента України від 31 серпня 2004 року № 1026/2004 ОСОБА_2 призначений на посаду судді Ленінського районного суду міста Дніпропетровська.

5. Постановою Верховної Ради України від 15 квітня 2010 року № 2135-VI ОСОБА_2 обраний на посаду судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська безстроково.

6. 30 березня 2017 року до ВРП надійшла дисциплінарна скарга ОСОБА_7 від 27 березня 2107 року (вхідний реєстраційний № К-1765/0/7-17) щодо неналежної, на її думку, поведінки судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_2 під час розгляду цивільної справи № 202/5592/16-ц. Ухвалою Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 24 квітня 2017 року № 906/2дп/15-17 відкрито дисциплінарну справу стосовно судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_2

7. 19 травня 2017 року до ВРП надійшла дисциплінарна скарга ОСОБА_8 (вхідний реєстраційний № Т-2967/0/7-17) на дії судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_2 пов'язані з незаконною відмовою у доступі до правосуддя та порушення норм процесуального права при розгляді цивільної справи № 202/7979/16-ц. Ухвалою Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 19 липня 2017 року № 2177/3дп/15-17 відкрито дисциплінарну справу стосовно судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_2 за вказаною скаргою.

8. Ухвалою Вищої ради правосуддя від 8 серпня 2017 року № 2382/0/15-17 вказані дисциплінарні справи об'єднані та передані на розгляд Другій Дисциплінарній палаті Вищої ради правосуддя.

9. До Вищої ради юстиції 7 грудня 2016 року надійшла дисциплінарна скарга адвоката Олешка О.М. в інтересах ПАТ «Хорольський МКК ДП» із проханням притягнути суддю Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності за дії, вчинені під час розгляду цивільних справ: № 202/3972/16-ц, № 202/3919/16-ц, № 202/3530/16-ц.

10. Ухвалою Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 6 листопада 2017 року № 3593/2дп/15-17 об'єднано дисциплінарну справу, відкриту за скаргою адвоката Олешка О.М. відносно судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_2, з об'єднаною дисциплінарною справою, відкритою за скаргами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 стосовно судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_2

11. Рішенням Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 4 грудня 2017 року № 3898/2дп/15-17 ОСОБА_2 суддю Індустріального районного суду міста Дніпропетровська притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у виді внесення подання про звільнення з посади судді. Вказане рішення було оскаржено ОСОБА_2 до Вищої ради правосуддя.

12. Рішенням ВРП від 27 березня 2018 року №907/0/15-18 рішення Другої Дисциплінарної палати ВРП від 4 грудня 2017 року № 3898/2дп/15-17 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності залишено без змін.

13. Зазначене рішення ВРП було предметом судового розгляду, за результатами якого Великою Палатою Верховного Суду прийнято постанову від 23.08.2018 р. (справа №11-472сап18) якою скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Вищої ради правосуддя від 27.03.2018р. №907/0/15-18 - без змін.

14. На підставі подання Другої Дисциплінарної палати ВРП (вх. № 3198/0/8-18) про звільнення судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_2 24 квітня 2018 року ВРП прийнято рішення № 1253/0/15-18 «Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України».

15. Підставою для такого рішення стало рішення Другої Дисциплінарної палати ВРП від від 4 грудня 2017 року № 3898/2дп/15-17, залишене без змін рішенням ВРП від 27 березня 2018 року №907/0/15-18, згідно яких позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення з посади.

16. Позивач вважає оскаржуване рішення протиправним.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

17. В обґрунтування позовних вимог та протиправності рішення позивач наводить такі аргументи.

18. Приймаючи оскаржуване рішення відповідачем не було зазначено посилань на визначені законом підстави дисциплінарної відповідальності судді та мотиви, з яких відповідач дійшов відповідних висновків про звільнення позивача з посади судді, крім того, склад Вищої ради правосуддя, який ухвалив вказане рішення, не мав повноважень його ухвалювати. В оскаржуваному рішенні міститься посилання на норми пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України, статті 56 Закону України «Про Вищу раду правосуддя», статті 115 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», проте мотиви, з яких відповідач дійшов висновку про звільнення позивача з посади судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська не наведено. Саме лише посилання Вищої ради правосуддя на норму права не може вважатися належною мотивацією прийнятого рішення. Відповідач не мав права приймати оскаржуване рішення, оскільки рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 4 грудня 2017 року № 3898/2дп/15-17 було прийнято у складі чотирьох членів Другої Дисциплінарної палати з яких лише два судді, а рішення Вищої ради правосуддя № 1253/0/15-18 від 24 квітня 2018 року було прийнято у складі чотирнадцяти членів ВРП серед яких тільки вісім - судді, а це є порушенням частини четвертої статті 23 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

19. У відзиві на позов відповідач зазначає, що з доводами позовної заяви не погоджується, звертає увагу на те, що згідно з положеннями статті 18 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» ВРП є повноважною за умови обрання (призначення) на посаду щонайменше п'ятнадцяти членів, серед яких більшість становлять судді (включаючи суддів у відставці), та складання ними присяги. Відповідно до положень статті 34 вказаного Закону рішення ВРП ухвалюється більшістю членів ВРП, які беруть участь у засіданні ВРП, якщо інше не визначено Законом України «Про Вищу раду правосуддя». На момент ухвалення оскаржуваного рішення ВРП від 24 квітня 2018 року склад ВРП було сформовано таким чином, що відповідало вимогам законодавства, на засіданні були присутні чотирнадцять членів ВРП та вказане рішення було підписано всіма членами ВРП, які брали у його ухваленні. Посилання позивача, що оскаржуване рішення ВРП не містить підстав та мотивів його прийняття є безпідставним, оскільки згідно пункту 3 Частини шостої статті 126 Конституції України, статті 115 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» підставою для звільнення судді є вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов'язками, що є несумісним із статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у своєму рішенні від 23 серпня 2018 року у справі № 11-472сап18 за скаргою ОСОБА_2 до Вищої ради правосуддя про скасування рішення Вищої ради правосуддя від 27 березня 2018 року № 907/0/15-18 «Про залишення без змін рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя» від 4 грудня 2017 року № 3898/2дп/15-17 «Про притягнення судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності» проаналізувавши всі обставини справи зазначила, що ВРП приймаючи оскаржуване рішення діяла в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України «Про Вищу раду правосуддя», з дотриманням принципу пропорційності в застосуванні дисциплінарного стягнення, а власне саме рішення містить обґрунтовані мотиви, з яких відповідач дійшов правильного висновку про необхідність застосування до судді ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у виді подання про звільнення його з посади.

IV. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

20. Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

21. Згідно зі статтею 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Носіями судової влади в Україні є професійні судді.

22. Порядок притягнення до дисциплінарної відповідальності суддів визначено Конституцією України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів» 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII).

23. Статтею 108 Закону № 1402-VIII визначено, що дисциплінарне провадження щодо судді здійснюють дисциплінарні палати Вищої ради правосуддя у порядку, визначеному Законом України «Про Вищу раду правосуддя», з урахуванням вимог цього Закону.

24. Положеннями пункту 6 частини першої статті 109 Закону № 1402-VIII визначено, що одним із видів дисциплінарного стягнення є подання про звільнення судді з посади, що, зі змісту пункту 1 частини восьмої цієї ж статті, застосовується у разі вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку.

25. Статтею 112 Закону № 1402-VIII визначено, що суддя може бути звільнений з посади виключно з підстав, визначених частиною шостою статті 126 Конституції України, а саме: 1) неспроможність виконувати повноваження за станом здоров'я; 2) порушення суддею вимог щодо несумісності; 3) вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов'язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді; 4) подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням; 5) незгода на переведення до іншого суду у разі ліквідації чи реорганізації суду, в якому суддя обіймає посаду; 6) порушення обов'язку підтвердити законність джерела походження майна.

26. Статтею 115 Закону № 1402-VIII встановлено, що відповідно до пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов'язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді, є підставою для звільнення судді з посади. Факти, що свідчать про вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов'язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді, мають бути встановлені Вищою радою правосуддя (її відповідним органом).

27. Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» від 21.12.2016р. №1798-VIII (далі - Закон №1798-VIII) Вища рада правосуддя є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів.

28. Відповідно до частини першої статті 2 Закону №1798-VIII статус, повноваження, засади організації та порядок діяльності Вищої ради правосуддя визначаються Конституцією України, цим Законом та Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

29. Частиною першою статті 26 Закону №1798-VIII встановлено, що Вища рада правосуддя діє у пленарному складі, якщо інше не встановлено цим Законом.

30. Згідно з пунктом 5.1 Глави 5 Регламенту Вищої ради, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 24.01.2017 № 52/0/15-17 (далі - Регламент), формою роботи Ради є засідання у пленарному складі.

31. Відповідно до пункту 9.2 Глави 9 цього Регламенту рішення ухвалюється більшістю членів Ради, які беруть участь у засіданні Ради у пленарному складі чи її органу, якщо інше не визначено Законом.

32. Згідно з частинами першою та третьою статті 56 Закону №1798-VIII питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 2, 3, 5 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, розглядається на засіданні Вищої ради правосуддя. Питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України (вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов'язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді; порушення суддею обов'язку підтвердити законність джерела походження майна), Вища рада правосуддя розглядає на підставі подання Дисциплінарної палати про звільнення судді. Суддя, стосовно якого розглядається питання про звільнення, повідомляється про засідання Вищої ради правосуддя у порядку, визначеному цим Законом. Неявка судді на засідання незалежно від причин не перешкоджає розгляду питання за його відсутності.

33. Відповідно до частини другої статті 57 Закону №1798-VIII Рішення Вищої ради правосуддя про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав: 1) склад Вищої ради правосуддя, який ухвалив відповідне рішення, не мав повноважень його ухвалювати; 2) рішення не підписано будь-ким із складу членів Вищої ради правосуддя, які брали участь у його ухваленні; 3) рішення не містить посилань на визначені законом підстави звільнення судді та мотиви, з яких Вища рада правосуддя дійшла відповідних висновків.

34. Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

35. Згідно з частиною четвертою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

V. ОЦІНКА СУДУ

36. Щодо доводів позивача про те, що оскаржуване рішення ВРП № 1253/0/15-18 від 24 квітня 2018 року про звільнення позивача з посади судді підлягає скасуванню, оскільки рішення ВРП від 27 березня 2018 року №907/0/15-18 містить прямі посилання на не обґрунтоване рішення Другої Дисциплінарної палати ВРП від 4 грудня 2017 року № 3898/2дп/15-17 суд зазначає наступне.

36.1. Рішенням Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 4 грудня 2017 року № 3898/2дп/15-17 ОСОБА_2 суддю Індустріального районного суду міста Дніпропетровська притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у виді внесення подання про звільнення з посади судді. Вказане рішення було оскаржено ОСОБА_2 до Вищої ради правосуддя.

36.2. Рішенням ВРП від 27 березня 2018 року № 907/0/15-18 рішення Другої Дисциплінарної палати ВРП від 4 грудня 2017 року № 3898/2дп/15-17 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності залишено без змін.

36.3. Зазначене рішення ВРП було предметом судового розгляду, за результатами якого Великою Палатою Верховного Суду прийнято постанову від 23.08.2018 р. (справа № 11-472сап18) якою скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Вищої ради правосуддя від 27.03.2018р. № 907/0/15-18 - без змін.

36.3.1. Великою Палатою Верховного Суду під час розгляду справи № 11-472сап18 було встановлено наступне.

36.3.2. 30 березня 2017 року до ВРП надійшла дисциплінарна скарга ОСОБА_7 від 27 березня 2107 року (вхідний реєстраційний № К-1765/0/7-17) щодо неналежної, на її думку, поведінки судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_2 під час розгляду цивільної справи № 202/5592/16-ц.

36.3.3. 19 травня 2017 року до ВРП надійшла дисциплінарна скарга ОСОБА_8 (вхідний реєстраційний № Т-2967/0/7-17) на дії судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_2 пов'язані з незаконною відмовою у доступі до правосуддя та порушення норм процесуального права при розгляді цивільної справи № 202/7979/16-ц.

36.3.4. До Вищої ради юстиції 7 грудня 2016 року надійшла дисциплінарна скарга адвоката Олешка О.М. в інтересах ПАТ «Хорольський МКК ДП» із проханням притягнути суддю Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності за дії, вчинені під час розгляду цивільних справ: № 202/3972/16-ц, № 202/3919/16-ц, № 202/3530/16-ц.

36.3.5. 4 грудня 2017 року Друга Дисциплінарна палата Вищої ради правосуддя дійшла висновку про те, що при здійсненні правосуддя у справах № 202/5592/16-ц, 202/7979/16-ц, 202/3972/16-ц, 202/3919/16-ц, 202/3530/16-ц суддя ОСОБА_2 допустив низку грубих порушень норм процесуального права, що є підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

36.3.6. Зокрема, Другою Дисциплінарною палатою ВРП вказано, що в діях судді ОСОБА_2 наявні ознаки дисциплінарних проступків, наслідком яких може бути притягнення судді до дисциплінарної відповідальності з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 106 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів», підпунктом «а» пункту 1, пунктами 3, 4 частини першої статті 92 Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 2453-VІ) у редакції Закону України від 12 лютого 2015 року № 192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд» (далі - Закон № 192-VIII), а саме: умисне істотне порушення норм процесуального права під час здійснення правосуддя, що призвело до порушення правил підсудності; безпідставне затягування розгляду судової справи; умисне або у зв'язку з очевидною недбалістю допущення суддею, який брав участь в ухваленні судового рішення, порушення прав людини і основоположних свобод; грубе порушення правил суддівської етики, що підриває авторитет правосуддя, допущення суддею поведінки, що порочить звання судді або підриває авторитет правосуддя, зокрема в питаннях моралі, чесності, непідкупності, відповідності способу життя судді його статусу, дотримання інших норм суддівської етики та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду. Також у діях судді ОСОБА_2 вбачається порушення присяги в розумінні пункту 7 частини дев'ятої статті 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», що відповідає поняттю істотного дисциплінарного проступку.

36.3.7. Наведене рішення Другої Дисциплінарної палати від 4 грудня 2017 року ОСОБА_2 оскаржив до ВРП відповідно до статті 51 Закону № 1798-VІІІ, яка рішенням від 27 березня 2018 року №907/0/15-18 залишила без змін рішення її Другої Дисциплінарної палати від 4 грудня 2017 року № 3898/2дп/15-17, погодившись із висновками про те, що застосування більш м'якого виду дисциплінарного стягнення, ніж подання про звільнення судді з посади, не буде пропорційним характеру вчиненого суддею ОСОБА_2. проступку.

36.3.8. У рішенні Великої Палати Верховного Суду зазначено, що передумови скасування рішення ВРП, передбачені частиною першою статті 52 Закону № 1798-VІІІ, відсутні.

36.3.9. Велика Палата Верховного Суду надала оцінку доводам щодо дотримання приписів пункту 4 частини першої статті 52 Закону №1798-VIII, тобто наявності обґрунтованих посилань на визначені законом підстави дисциплінарної відповідальності судді та мотивам, з яких ВРП дійшла відповідних висновків.

Так, ВРП в оскаржуваному рішенні, погоджуючись із висновками її Другої Дисциплінарної палати, зазначила, що характер порушень, допущених суддею ОСОБА_2., дає підстави вважати, що він допустив поведінку, яка порочить звання судді та підриває авторитет правосуддя і суспільну довіру до суду.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 92 Закону № 2453-VI у редакції, що діяла на момент вчинення дисциплінарного проступку (під час розгляду справ № 202/5592/16-ц, № 202/3972/16-ц, № 202/3919/16-ц, № 202/3530/16-ц), суддю може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності за систематичне або грубе одноразове порушення правил суддівської етики, що підриває авторитет правосуддя. Порушення, допущені суддею ОСОБА_2. зокрема, під час розгляду справи № 202/7979/16-ц, містять ознаки істотного дисциплінарного проступку або грубого нехтування обов'язками судді, що є несумісним зі статусом судді або виявляє його невідповідність займаній посаді в розумінні пункту 7 частини дев'ятої статті 109 Закону № 1402-VIII, а саме: суддя допустив поведінку, що порочить звання судді, підриває авторитет правосуддя, у тому числі стандарти поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду; суддя допустив інше грубе порушення закону, що підриває суспільну довіру до суду. ВРП погодилася із висновком її Другої Дисциплінарної палати, про те що застосування більш м'якого виду дисциплінарного стягнення, ніж подання про звільнення судді з посади, не буде пропорційним характеру вчиненого суддею ОСОБА_2. проступку.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про безпідставність доводів позивача про те, що порушення норм процесуального права у зазначених справах не вказують на вчинення істотного дисциплінарного проступку.

36.3.10. Щодо висновку ВРП, що у діях ОСОБА_2 вбачається порушення присяги в розумінні пункту 7 частини дев'ятої статті 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», що відповідає поняттю істотного дисциплінарного, Велика Палата Верховного Суду у своєму рішенні зазначила наступне.

Згідно зі статтею 55 Закону № 2453-VI у редакції Закону № 192-VIII суддя при здійсненні правосуддя зобов'язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів. Приймаючи присягу, зміст якої визначений статтею 57 цього Закону, суддя урочисто присягає об'єктивно, безсторонньо, неупереджено, незалежно, справедливо та кваліфіковано здійснювати правосуддя від імені України, керуючись принципом верховенства права, підкоряючись лише закону, чесно і сумлінно здійснювати повноваження та виконувати обов'язки судді, дотримуватися етичних принципів і правил поведінки судді, не вчиняти дій, що порочать звання судді або підривають авторитет правосуддя.

Зазначені обов'язки судді є професійними стандартами, що формують ту модель поведінки, яку суддя повинен ставити за мету і якої повинен дотримуватися.

У статті 3 Кодексу суддівської етики, затвердженого XI з'їздом суддів України 22 лютого 2013 року, зазначено, що суддя має докладати всіх зусиль для того, щоб на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини його поведінка була бездоганною.

Таким чином, суть порушення присяги пов'язана з такими істотними проступками (вчинками) судді, які повністю суперечать покладеним на нього обов'язкам, підривають довіру до нього як носія судової влади та унеможливлюють подальше виконання ним своїх функцій.

Узагальнюючи дії судді ОСОБА_2 під час розгляду справ № 202/5592/16-ц, 202/7979/16-ц, 202/3972/16-ц, 202/3919/16-ц та 202/3530/16-ц, Друга Дисциплінарна палата ВРП вирішила притягнути його до дисциплінарної відповідальності та застосувати до нього дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення судді з посади. З таким висновком погодилася й ВРП, розглядаючи скаргу ОСОБА_2 на рішення її Другої Дисциплінарної палати, належним чином умотивувавши своє рішення в цій частині.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про необґрунтованість доводів ОСОБА_2 про безпідставність висновку ВРП про вчинення ним істотного дисциплінарного проступку.

36.3.11. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що ВРП, ухвалюючи оскаржуване рішення, діяла у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Законом № 1798-VІІІ, з дотриманням балансу порядку визначення дисциплінарного стягнення, і таке рішення містить обґрунтовані мотиви, з яких відповідач дійшов правильного висновку про необхідність застосування до судді дисциплінарного стягнення у виді подання про звільнення її з посади, а тому відсутні правові підстави для задоволення її скарги.

36.4. Враховуючи наведе вище, а також приписи процесуального закону, частину четверту статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої обставини, встановлені рішенням суду у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, суд вважає, що доводам позивача та обставинам пов'язаним з визнанням протиправними рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від від 4 грудня 2017 року № 3898/2дп/15-17 та рішення ВРП від від 27 березня 2018 року №907/0/15-18 надано відповідну оцінку у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.08.2018 за наслідками розгляду справи №11-472сап18, яка набрала законної сили, та встановлено, що підстави для скасування таких відсутні, тому при розгляді даної справи вказані обставини доведенню не підлягають, а відтак доводи позивача щодо протиправності оскаржуваного рішення ВРП від 24 квітня 2018 року № 1253/0/15-18 «Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України», оскільки воно ґрунтується на таких, є спростованими.

37. Перевіряючи обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення Вищої ради правосуддя від 24 квітня 2018 року № 1253/0/15-18 колегія суддів виходить з того, що частиною другою статті 57 Закону «Про Вищу раду правосуддя» передбачено вичерпний перелік підстав, за яких може бути оскаржене та скасоване рішення Вищої ради правосуддя про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України.

38. Враховуючи зазначені підставі, під час розгляду справи суд повинен перевірити чи мала повноваження ВРП ухвалювати оскаржуване рішення від 24 квітня 2018 року № 1253/0/15-18, чи підписане оскаржуване рішення всіма членами ВРП, які брали участь в його ухваленні, а також, чи містить оскаржуване рішення визначені законом підстави звільнення судді та мотиви, з яких відповідач дійшов відповідних висновків.

39. Щодо повноважного складу ВРП суд зазначає наступне.

39.1. За частиною першою статті 56 Закону № 1798-VІІІ питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 2, 3, 5 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, розглядається на засіданні Вищої ради правосуддя.

39.2. Частиною другою статті 30 цього Закону встановлено, що засідання ВРП у пленарному складі, засідання Дисциплінарної палати є повноважним, якщо в ньому бере участь більшість від складу Вищої ради правосуддя або Дисциплінарної палати відповідно.

39.3. Згідно з частиною першою статті 5 Закону №1798-VIII ВРП складається з двадцяти одного члена.

39.4. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, зокрема витягом з протоколу № 27 засідання ВРП від 24.04.2018, у засіданні ВРП брали участь 14 її членів, тобто більшість від її складу; «за» звільнення позивача проголосувало 14 членів ВРП, проти - «0», не брали участі у голосуванні - «0».

39.5. Таким чином оскаржуване рішення від 24 квітня 2018 року № 1253/0/15-18 ухвалено повноваженим складом ВРП та підписано всіма членами ВРП, які брали участь у його ухваленні.

40. Щодо зазначення в оскаржуваному рішенні визначених законом підстав звільнення судді та мотиви, з яких відповідач дійшов відповідних висновків, то проаналізувавши зміст такого судом встановлено його відповідність критеріям обґрунтованості та вмотивованості.

40.1. Суд враховує, що позивач зазначав як підставу скасування оскаржуваного в даній справі рішення ВРП протиправність, в тому числі відсутність підстав та мотивів прийняття, рішень Другої Дисциплінарної палати та ВРП, які були підставою для його прийняття, однак вказаним обставинам було надано відповідну оцінку рішенням Великої Палати Верховного Суду, що набрало законної сили і доказуванню у цій справі не підлягає.

41. З огляду на встановлені в цій справі обставини та правове регулювання спірних правовідносин Суд встановив, що оскаржене рішення відповідає вимогам, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

42. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню.

43. За правилами статті 139 КАС понесені позивачем витрати у виді судового збору за подання цього позову відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 22, 241-246, 250, 255, 266, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та нечинним рішення Вищої ради правосуддя № 1253/0/15-18 від 24 квітня 2018 року відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (з дня складення повного судового рішення).

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер,

Л.І. Бившева,

І.А. Гончарова,

Т.М. Шипуліна,

Р.Ф. Ханова,

Судді Верховного Суду