Справа № 1940/1750/18
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 1940/1750/18

12 листопада 2018 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

за участю:

секретаря судового засідання Заблоцької І.І.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1М.) до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Тернопільській області) про визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо припинення з 01.04.2018 року нарахування ОСОБА_1 надбавки до пенсії на непрацездатного члена сім'ї - дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що передбачена пунктом "а" частини 1 статті 16 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб", звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та зниження з 01.01.2018 року відсотків нарахування пенсії до відповідних сум грошового забезпечення з 80% до 70% неправомірними, зобов'язавши Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області поновити виплату надбавки ОСОБА_1 до пенсії на непрацездатного члена сім'ї - доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 50% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до пункту "а" частини 1 статті 16 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" та компенсувати невиплачені надбавки з 01.04.2018 року та виплачувати пенсію ОСОБА_1 у розмірі 80% відповідних сум грошового забезпечення та виплатити різницю між нарахованою з 01.01.2018 року та отриманою пенсією.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу у відповідності до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ від 09.04.1992 року (далі - Закон №2262-ХІІ) у 2014 році призначена пенсія довічно в розмірі 80% від грошового забезпечення. Однак Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області при перерахунку пенсії позивачу та на виконання Постанови КМУ №103 від 21.02.2018 року "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" помилково застосувало розмір 70% від суми грошового забезпечення. Крім того, 01.04.2018 р. позивачу скасовано виплату надбавки до пенсії у розмірі 50% прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, як непрацюючому пенсіонеру, що має на своєму утриманні непрацездатного члена сімї доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є студенткою денної форми навчання вищого навчального закладу.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено у справі судове засідання на 16.10.2018 р.

У строк, встановлений судом, представник відповідача подав до суду відзив від 18.91.2018 р., в якому зазначив, відповідно до пункту 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-ХІІ, пенсії призначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у зв'язку з підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірі, передбачених Кабінетом Міністрів України. Відповідно до частини другої статті 13 Закону №2262-ХІІ максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1- 100%, до категорії 2 95%. Позивачу проведено перерахунок пенсії відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 року "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" із врахуванням вищевказаної норми закону.

Щодо припинення виплати надбавки непрацюючим пенсіонерам, які мають на своєму утриманні непрацездатних членів сімї, представник відповідача зазначив, що перелік осіб, які вважаються непрацездатними членами сімї, визначений частиною четвертою статті 30 Закону №2262-ХІІ, і на утримання таких осіб дійсно може нараховуватися надбавка до пенсії непрацюючим пенсіонерам, як передбачено пунктом "а" частини першої статті 16 Закону №2262-ХІІ. Водночас частиною шостою статті 30 Закону №2262-ХІІ, на яку посилається позивач, передбачено не нарахування надбавки до пенсії, а право на отримання пенсії в разі втрати годувальника безпосередньо самими утриманцями, зокрема студентами до закінчення навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23-річного віку.

У відповіді на відзив, поданій 05.10.2018 р., у спростування аргументів відповідача, позивач зазначив про неправильне застосування відповідачем під час перерахунку пенсії з 01.01.2018 р. положення статей 13 та 63 Закону №2262-ХІІ. Щодо припинення виплати надбавки до пенсії у розмірі 50% прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, як непрацюючому пенсіонеру, що має на своєму утриманні непрацездатного члена сімї, позивач зазначив, що при визначенні кола осіб, які вважаються непрацездатними в контексті статті 30 Закону №2262-ХІІ, слід враховувати положення пункту 2 частини 2 статті 36 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №1058-IV, відповідно до якого непрацездатними членами сім'ї вважаються діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні.

У судовому засіданні 16.10.2018 р. оголошено перерву до 12.11.2018 р. у звязку з неприбуттям представника відповідача у судове засідання.

У судовому засіданні 12.11.2018 р. позивач підтримав позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві та відповіді на відзив. Просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву. Просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши всі обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних міркувань.

Судом встановлено, що з 14.07.1988 року позивач отримує пенсію за вислугу років, призначену згідно з Законом №2262-ХІІ. Вказана інформація підтверджується довідкою Головного управління Пенсійного фонду України.

На утриманні позивача перебувала донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження. Із довідок № 1083 від 22.09.2017 р., №153 від 25.06.2018 р., №483 від 25.06.2018 р. встановлено, що ОСОБА_3 з 01.09.2017 р. навчається на денній формі навчання у Київському національному торговельно-економічному університеті, доходів у вигляді стипендії не отримує.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу призначена та виплачувалась пенсія в розмірі, що не перевищує 80% грошового забезпечення, а також надбавка до пенсії у розмірі 50% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, як непрацюючому пенсіонеру, який має на утриманні непрацездатну доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" проведено перерахунок пенсії позивача. При проведенні перерахунку відповідач визначив розмір пенсії позивача з розрахунку, що не перевищує 70% грошового забезпечення.

Також з 01.04.2018 р. у звязку з досягненням ОСОБА_3 вісімнадцятирічного віку позивачу скасовано виплату надбавки до пенсії у розмірі 50% прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, як непрацюючому пенсіонеру, що має на утриманні непрацездатного члена сімї.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про поновлення виплати надбавки непрацюючим пенсіонерам, які мають на своєму утриманні непрацездатних членів сімї, що належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника.

Листом від 25.04.2018 р. № ВЕБ-19001-ФС-18-008984 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області позивачу повідомлено, що він не має права на надбавку на дитину, яка досягнула вісімнадцятирічного віку, оскільки відповідно до статті 30 Закону №2262-ХІІ непрацездатними членами сімї вважаються діти, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

Позивач також звернувся до ГУ ПФУ в Тернопільській області із заявою про перерахунок пенсії з 01.01.2018 в розмірі 80% грошового забезпечення.

Листом від 30.05.2018 р. № ВЕБ-19001-ФС-18-011335 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області позивачу відмовлено у перерахунку пенсії, посилаючись на те, що відповідно до статті 13 Закону № 2262-XII максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення.

Вважаючи такі дії суб`єкта владних повноважень протиправними позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, які виникли між сторонами суд виходить з наступного.

Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб", звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 р. №2262-ХІІ врегульовано умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального звязку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Згідно з частиною 3 статті 63 Закону №2262-ХІІ, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Частиною четвертою статті 63 Закону №2262-ХІІ визначено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Пунктом 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 13.02.2008 р. (далі - Порядок) встановлено, що перерахунок раніше призначених відповідно до зазначеного Закону пенсій проводить у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорії військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв'язку із веденням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону.

Так, розміри пенсій, обчислені відповідно до Закону з урахуванням доплат до попередніх розмірів пенсій згідно з пунктом 4 Порядку та підвищень, передбачених абзацом першим цього пункту, не можуть перевищувати розміри пенсій, обчислені відповідно до Закону, виходячи з грошового забезпечення, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", за відповідними посадами військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу станом на 1 квітня 2012 року, отже відповідачем не обмежується розмір пенсій, а приводиться у відповідність до інших нормативно-правових актів.

Відповідно до частини 2 статті 13 Закону №2262-ХІІ в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу, максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Законом України від 27 березня 2014 року №1166-VII "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні", який набрав чинності в цій частині 01 травня 2014 року, статтю 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" викладено в наступній редакції: максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом.

Частиною 1 статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Внесені Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27 березня 2014 року №1166-VII зміни до частини другої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, а мають застосовуватися виключно при призначенні нових пенсій. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Суд зазначає, що статтею 46 Конституції України встановлено право громадян на соціальний захист.

Згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.

Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій військовослужбовців та прирівняних до них осіб, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини по їхньому пенсійному забезпеченню виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини другої статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене, суд вважає, що дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії позивачу з 01.01.2018 р. з урахуванням розміру пенсії 80% грошового забезпечення та призначення пенсії з урахуванням 70% грошового забезпечення є протиправними, оскільки суттєво звужують права позивача. При перерахунку пенсії позивачу відповідач повинен був застосувати норми частини 2 статті 13 Закону №2262-XII в редакції Закону, що діяла на час призначення позивачу пенсії.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області поновити виплату надбавки ОСОБА_1 до пенсії на непрацездатного члена сім'ї - доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 50% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до пункту "а" частини 1 статті 16 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" суд зазначає наступне.

Як передбачено пунктом "а" частини першої статті 16 Закону №2262-ХІІ до пенсії за вислугу років, що призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом (у тому числі до обчисленої в мінімальному розмірі), нараховується надбавка непрацюючим пенсіонерам, які мають на своєму утриманні непрацездатних членів сімї, що належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника (стаття 30), - на кожного непрацездатного члена сімї в розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. При цьому надбавка нараховується тільки на тих членів сімї, які не одержують пенсійні виплати із солідарної системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування, державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, допомогу на дітей одиноким матерям. За наявності права одночасно на пенсію, зазначені види допомоги і надбавку на непрацездатного члена сімї до пенсії за вислугу років за вибором пенсіонера може бути призначено пенсію, державну соціальну допомогу або нараховано на цього члена сімї надбавку. За наявності в сімї двох або більше пенсіонерів кожний непрацездатний член сімї, який перебуває на їх спільному утриманні, враховується для нарахування надбавки тільки одному з пенсіонерів за їх вибором.

Відповідно до частини другої статті 30 Закону №2262-ХІІ, незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.

Перелік осіб, які вважаються непрацездатними членами сімї, визначено частиною четвертою статті 30 Закону №2262-ХІІ.

Як передбачено пунктом "а" частини першої статті 30 Закону №2262-ХІІ, непрацездатними членами сімї вважаються діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків.

Разом з тим, частиною шостою статті 30 Закону №2262-ХІІ передбачено, що вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), мають право на пенсію в разі втрати годувальника до закінчення навчальних закладів, але не більш як до досягнення ними 23 років. Діти-сироти мають право на пенсію в разі втрати годувальника до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні.

З системного аналізу вказаних норм Закону №2262-ХІІ слідує, що положеннями пункту "а" частини першої статті 16 цього Закону передбачено право на надбавку до пенсії непрацюючого пенсіонера, який має на своєму утриманні непрацездатних членів сімї, що належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника, і перелік таких осіб визначено пунктом "а" частини першої статті 30 Закону №2262-ХІІ. Поряд з цим, частина шоста статті 30 Закону №2262-ХІІ визначає коло осіб, які самостійно мають право на пенсію в разі втрати годувальника до закінчення навчальних закладів, але не більш як до досягнення ними 23 років. Отже, вказані норми регулюють різні за правовою природою питання нарахування надбавки до пенсії та отримання пенсії у разі втрати годувальника.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною Конституційним Судом України в ухвалі від 11.11.2014 р. №94-у/2014 про відмову у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним поданням громадянина ОСОБА_7 Щодо офіційного тлумачення положень пункту "а" частини першої статті 16 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у системному звязку з положеннями його частини першої, пункту "а" частини четвертої та частини шостої статті 30, де серед іншого зазначено наступне. У частині четвертій статті 30 Закону встановлено перелік членів сімї, які вважаються непрацездатними і на утримання яких, відповідно до пункту "а" частини першої статті 16 Закону, може нараховуватися надбавка до пенсії непрацюючим пенсіонерам, а у частині шостій статті 30 Закону передбачено право на отримання пенсії в разі втрати годувальника безпосередньо утриманцями, зокрема студентами до закінчення навчальних закладів, але не довше, ніж до досягнення ними 23-річного віку. Вказані норми Закону стосуються різних питань правового регулювання: в одному випадку нарахування надбавки до пенсії, а в іншому отримання пенсії в разі втрати годувальника.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 77 КАС України щодо обовязку доказування, суд приходить до висновку, що позовна вимога про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області поновити виплату надбавки ОСОБА_1 до пенсії на непрацездатного члена сім'ї - доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 50% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до пункту "а" частини 1 статті 16 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб не підлягає до задоволення.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з двома позовними вимогами, оплативши судовий збір лише у розмірі однієї позовної вимоги. Відповідно, суд задовольняючи одну позовну вимогу, виходячи зі змісту ст. 139 КАС України, суд прийшов до переконання, що сплачений1 позивачем судовий збір не стягується з відповідача - суб'єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії -задовольнити частково.

2.Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (м.Тернопіль, ОСОБА_5,3, ) при проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 (вул.ОСОБА_6 Нечая, 16, м. Тернопіль, ід.номер НОМЕР_1) щодо зменшення з 01.01.2018 року розміру пенсії за вислугу років з 80% на 70% грошового забезпечення.

2.Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області (м.Тернопіль, ОСОБА_5,3, ) провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 (вул.ОСОБА_6 Нечая, 16, м. Тернопіль, ід.номер НОМЕР_1) в порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб в розмірі 80% грошового забезпечення з 01.01.2018 року.

3. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 листопада 2018 року.

Копію судового рішення надіслати учасникам справи.

Головуюча суддя Дерех Н.В.

копія вірна

Суддя Дерех Н.В.