Справа № 401/2523/16-а(2-а/401/97/16)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

07 листопада 2018 року м. Дніпросправа № 401/2523/16-а(2-а/401/97/16)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпрі

апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України

на постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 серпня 2016 року (головуючий суддя - Мельничик Ю.С.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до 1) Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Кіровоградській області

2) Державної архітектурно-будівельної інспекції України

про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області із позовом до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Кіровоградській області (далі - відповідач-1), Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі - відповідач-2), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Кіровоградській області Державної архітектурно-будівельної інспекції України №98/2016-Свр від 24 травня 2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.188-42 КУпАП, якою накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн., і закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначив про те, що строк виконання припису від 11 травня 2016 року, яким позивача було зобов'язано усунути певні порушення, станом на час винесення оскаржуваної постанови від 24 травня 2016 року не настав. Крім цього, позивач вказав, що розгляд справи про адміністративне правопорушення 24 травня 2016 року було проведено без його участі, відповідачем-1 не враховано його заперечення щодо неможливості встановлення місцезнаходження межі через відсутність спеціальних знань і можливостей у інспектора, яким проводилася перевірка 11 травня 2016 року та складено протокол про адміністративне правопорушення від 11 травня 2016 року, при цьому не було роз'яснено прав, передбачених ст.268 КУпАП.

Постановою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 серпня 2016 року позов ОСОБА_1 до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Кіровоградській області, Державної архітектурно-будівельної інспекції України - задоволено (а.с.96-101).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що станом на 24 травня 2016 року на момент розгляду головним інспектором будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Кіровоградській області Колесниковою Г.В. справи про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.188-42 КУпАП закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбачені 38 КУпАП, а тому, на підставі п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі підлягало закриттю.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач-2 оскаржив його в апеляційному порядку (а.с.117-119).

В апеляційній скарзі відповідач-2, посилаючись на неповноту з'ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема, тим, що ідучи назустріч позивачу в контексті поданої останнім заяви про продовження терміну виконання припису протокол складений не був і не розглядалось питання про його притягнення до відповідальності. Провівши перевірку виконання вимог припису 11 травня 2016 року та виносячи 24 травня 2016 року постанову за результатами розгляду матеріалів відповідачем-2 не було порушено визначений статтею 38 КУпАП строк.

Позивачем надано заперечення на апеляційну скаргу, в яких останній вказує, що кінцевим терміном винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення за невиконання припису від 04 грудня 2015 року №221/2015-Свр є 14 березня 2016 року.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2017 року було задоволено заяву позивача про зупинення провадження у справі, зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду за результатами розгляду справи №П/811/1762/16.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що в провадженні Кіровоградського окружного адміністративного суду перебуває справа №П/811/1762/16 за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Кіровоградській області до ОСОБА_1 про зобов'язання проведення перебудови гаража у відповідності до будівельного паспорту. Рішення у даній справі може вплинути на розгляд справи №401/2523/16-а (2-а/401/97/16).

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року провадження у справі поновлено.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2018 року у справі №П/811/1762/16 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2017 року скасовано, провадження у справі №П/811/1762/16 закрито.

Учасники справи, які були належним чином сповіщені про місце, дату та час розгляду справи, в судове засідання своїх представників не направили.

За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників учасників справи та без фіксування судового засідання технічними засобами у відповідності до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що підстави для скасування судового рішення відсутні, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що приписом №121/2015-Свр від 04 грудня 2015 року, складеним головним інспектором будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Кіровоградській області Колесниковою Г.В., від позивача вимагалось усунути порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил шляхом перебудови гаража у строк до 11 січня 2016 року.

Згідно акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил №25 від 14 січня 2016 року, також складеного вищезазначеною посадовою особою, станом на 14 січня 2016 року припис від 04 грудня 2015 року позивачем не виконано.

Таким чином починаючи з 14 січня 2016 року відповідному органу Державної архітектурно-будівельної інспекції України було відомо про невиконання позивачем припису від 04 грудня 2015 року. Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.188-42 КУпАП, у відношенні позивача складено 11 травня 2016 року, оскаржувану постанову винесено 24 травня 2016 року.

Частиною 1 статті 188-42 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність за невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб Державної архітектурно-будівельної інспекції України або її територіальних органів.

Відповідно до частини 1 статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

З огляду на встановлені обставини справи та викладені правові норми, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції стосовно того, що станом на 24 травня 2016 року на момент розгляду головним інспектором будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Кіровоградській області Колесниковою Г.В. справи про адміністративні правопорушення щодо позивача за ч.1 ст.188-42 КУпАП закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбачені 38 КУпАП, а тому, на підставі п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі підлягало закриттю.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому постанову суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 22 серпня 2016 року необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги відповідача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243, 310, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України - залишити без задоволення.

Постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 серпня 2016 року у справі №401/2523/16-а (2-а/401/97/16) - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та, відповідно до ч. 3 ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов