Справа № 823/2434/18
Суддя: А.В. Руденко
Дата ухвалення: 2018-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року справа № 823/2434/18

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі :

головуючого судді - Руденко А.В.,

за участю:

секретаря - Сачинської В.С.,

представника позивача - ОСОБА_1 (за довіреністю),

представника відповідача - Бичека О.А. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування,-

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся фізична особа-підприємець ОСОБА_3 з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просить скасувати розрахунок №0020768 від 05.06.2018 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування в сумі 659,34 євро, складений Управлінням Укртрансбезпеки в Чернігівській області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що зареєстрований як фізична особа-підприємець та здійснює господарську діяльність згідно КВЕД 49.41 "Вантажний автомобільний транспорт". 05.06.2018 за результатами габаритно-вагового контролю автомобіля «DAF XF 95.430», днз НОМЕР_3, з напівпричепом «Kogel SN 24", днз НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4 складено акт №0020768 про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів та довідку про результати габаритно-вагового контролю. На підставі вказаних довідки та акту посадовою особою відповідача здійснено розрахунок, яким визначена плата за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування в сумі 659,34 євро.

Позивач вважає протиправним оскаржуваний розрахунок з тих підстав, що при проведенні габаритно-вагового контролю відповідачем були порушені процедура габаритно-вагового контролю, порґдок складання документів про результати контролю та невірно обраховано розрахунок плати за проїзд. Так, пересувний пункт був встановлений відповідачем в темну пору доби в місці, яке не було належним чином освітлене; на вимогу водія автомобіля документи, що підтверджують погодження встановлення цього пересувного пункту з Національною поліцією та свідоцтво про проходження повірки обладнання працівниками відповідача не було пред'явлено.

Зазначає, що якби вказані порушення щодо перевищення вагових параметрів дійсно мали місце, рух автомобіля «DAF XF 95.430», днз НОМЕР_3, з напівпричепом мав бути заборонений, а сам автомобіль затриманий згідно зі ст. 2652 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Невчинення органом Укртрансбезпеки вказаних дій спростовує вищезгадані порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Стверджує, що жодних документів про проведений габаритно-ваговий контроль водієві ОСОБА_4 вручено не було, документів на підпис не надано і претензії щодо перевантаження автомобіля посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області не пред'являлися.

Щодо розрахунку плати за проїзд вказує, що плата повинна бути розрахована за фактичний шлях проїзду до місця зважування, натомість розрахунок здійснено за весь шлях до місця призначення.

9 липня 2018 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач заперечує проти задоволення позову та зазначає, що 05.06.2018 посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області на автодорозі М-01 «Київ - Чернігів - Нові Яриловичі» 124 км на освітленій ділянці дороги була проведена рейдова перевірка транспортного засобу марки «DAF XF 95.430», днз НОМЕР_3, та здійснено зважування. За наслідками проведення габаритно-вагового контролю встановлено, що навантаження на строєну вісь становить 25,77 т, замість нормативно допустимих 22 т, відтак перевищення вагових параметрів склало 17,11 %.

Відповідач вказує, що твердження позивача про те, що при здійсненні габаритно-вагового контролю застосовувалося вимірювальне і зважувальне обладнання без метрологічної повірки є безпідставним, оскільки документи, що підтверджують його відповідність пред'являються усім зацікавленим особам (сертифікат перевірки типу вимірювальної техніки та сертифікат відповідності).

Стосовно посилань позивача на невручення водієві документів про проведення габаритно-вагового контролю зазначає, що після того як водій відмовився від отримання документів, про що свідчить відмітка в Акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 05.06.2018 №0020768, вказані документи були направлені поштою на адресу перевізника.

30 серпня 2018 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що відповідачем не надано жодного доказу здійснення вагового контролю автомобіля марки «DAF XF 95.430», днз НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_4, 05.06.2018 в нічну пору доби на належному і придатному обладнанні та на спеціально обладнаному майданчику, який би був належним чином освітлений і відповідав визначеним у законодавстві вимогам.

17 вересня 2018 року до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому відповідач зазначає, що майданчик, де здійснювався габаритно-ваговий контроль автомобіля, а саме: 124-й км в/д М-01 Київ - Чернігів - Нові Яриловичі (с. Красне) та вимірювальне обладнання в повній мірі відповідають вимогам чинного законодавств, про що свідчить сертифікат відповідності та сертифікат перевірки типу, акт обстеження майданчиків для здійснення габаритно-вагового контролю від 02.04.2018, схема організації дорожнього руху транспорту в місці здійснення габаритно-вагового контролю на124-му км а/д М-01 Київ - Чернігів - Нові Яриловичі (с. Красне), а також фото в темну пору доби з місця проведення такого контролю.

Зазначає, що відповідно до ст. 2652 КУпАП тимчасове затримання транспортного засобу здійснює працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху. Таким уповноваженим підрозділом є Національна поліція. Тому заборона подальшого руху не входить до повноважень Укртрансбезпеки.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов з підстав, викладених в адміністративному позові.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог та просив відмовити у задоволенні позову з підстав, зазначених у відзиві на позов.

Заслухавши представників сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив таке.

05 червня 2018 року транспортний засіб, який належить ОСОБА_3, марки «DAF XF 95.430», днз НОМЕР_3, з напівпричепом марки «Kogel SN 24", днз НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4 здійснював перевезення сої (24580 кг) з с. Семенівка Чернігівської області до пункту розвантаження с.Крупське Золотоніського району Черкаської області.

05 червня 2018 року на 124-му кілометрі автодороги М-01 "Київ - Чернігів - Нові Яриловичі" посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом марки «DAF XF 95.430», днз НОМЕР_3, з напівпричепом марки «Kogel SN 24", днз НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3. Під час перевірки встановлено надання послуг з перевезення вантажу згідно з ТТН №963007 від 06.06.2018 з перевищенням вагових обмежень, а саме: навантаження на строєну вісь складає 25,770 т (замість 22 т), у водія відсутні документи, передбачені ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» (акт №057270 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 05.06.2018).

За результатами зважування вказаного транспортного засобу посадовою особою відповідача складено акт №0020768 від 05.06.2018 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та довідка №0015269 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 05.06.2018, де зазначені фактична повна маса 39,96 т, фактична маса осьового навантаження: на 1 вісь - 6,125 т, на 2 вісь - 8,07 т, на 3 вісь - 8,69 т, на 4 вісь - 8,7 т; на 5 вісь - 8,375 т, тобто навантаження на строєну вісь складало 25,77 т при дозволеній масі 22 т.

На підставі вказаних акта та довідки був складений розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту №0020768 від 05.06.2018, згідно з яким навантаження на строєну вісь складає 25,77 т; перевищення параметрів нормативу на 3,77 т (17,11 %); відстань перевезення - 407 км; плата за проїзд за перевищення нормативних параметрів євро/км - 0,54 євро; загальна плата за проїзд за перевищення нормативних параметрів - 659,34 євро.

Вважаючи протиправним розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України "Про дорожній рух" до участі у дорожньому русі допускаються транспорті засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов'язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Згідно із ст. 33 Закону України "Про автомобільні дороги" рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною 4 статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до п. 22.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування, визначений Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» від 27.06.2007 № 879 (далі - Порядок № 879).

Відповідно до п. 2 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів (п. 4); пересувний пункт габаритно-вагового контролю (далі - пересувний пункт) - спеціальний транспортний засіб, обладнаний вимірювальною і зважувальною технікою для здійснення контролю.

Відповідно до п. 8 Порядку №879 у темну пору доби місце здійснення габаритно-вагового контролю повинне бути освітленим.

Згідно з п. 11 Порядку №879 місце та режим роботи пересувного пункту встановлюється Укртрансбезпекою за погодженням з уповноваженим підрозділом Національної поліції. Забороняється експлуатація пересувних пунктів у темну пору доби, крім випадків, коли такий пункт розташовано на освітлених ділянках автомобільних доріг, у морських, річкових портах, вантажних терміналах, місцях формування вантажопотоків.

Під час судового розгляду справи не знайшли свого підтвердження доводи позивача про те, що габаритно-ваговий контроль його автомобіля 05.06.2018 здійснювався на пересувному пункті в темну пору в місці, що не було належним чином освітлене.

Так, під час судового розгляду справи судом досліджено схему організації дорожнього руху транспорту в місці здійснення габаритно-вагового контролю на автомобільній дорозі М-01 Київ - Чернігів - Нові Яриловичі км 124 (с. Красне), де зображено місце розташування пересувного пункту.

Відповідно до фотоматеріалів, долучених до матеріалів справи, місце роботи пересувного пункту на 124-му км а/д М-01 Київ - Чернігів - Нові Яриловичі в достатній мірі освітлене, зокрема за рахунок вуличних ліхтарів, освітлення від транспортних засобів.

Згідно з актом матеріалів спільного обстеження майданчиків для здійснення габаритно-вагового контролю у Чернігівські області від 02.04.2018 майданчик знаходиться задовільному стані. В'їзд та виїзд до майданчика забезпечує рух транспорту. Реставрований в 2016 році згідно ряду вимог, а саме: ДБН В.2.3-4:2015 «Автомобільні дороги. Частина І. Проектування. Частина ІІ. Будівництво» та наказу Міністерства інфраструктури України «Про затвердження Вимог до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування» від 28.07.2016 №255.

Допитаний у судовому засіданні свідок водій ОСОБА_4 показав, що освітленим з середини був автомобіль, у якому знаходились посадові особи, які проводили зважування, двері автомобіля були відкриті; він заїжджав на вагове обладнання самостійно, фари автомобіля були увімкнені; про відсутність освітлення не вказав.

Відтак, відсутність достатнього освітлення пересувного пункту зважування у судовому засіданні не підтвердилась.

Згідно з п. 12 Порядку № 879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Пунктом 13 Порядку № 879 визначено, що під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Тобто, виходячи зі змісту вказаних положень, габаритно-ваговий контроль може здійснюватися на вимірювальному та зважувальному обладнанні, яке повинно бути перебувати у робочому стані, а також в установленому порядку пройшло метрологічну атестацію з його подальшим клеймуванням та повинно мати відповідні документи.

Судом встановлено, що зважування транспортного засобу марки «DAF XF 95.430», днз НОМЕР_3, з напівпричепом, 05.06.2018 здійснювалося за допомогою приладу автоматичного для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь 030T-AS2-PWIA. В матеріалах справи наявні сертифікат перевірки типу Серія СТ №000438 від 27.11.2017; сертифікат відповідності від 20.12.2017.

Таким чином, габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки «DAF XF 95.430», днз НОМЕР_3, з напівпричепом, що належить ОСОБА_3, здійснювався технічними засобами, що пройшли повірку, мають відповідні сертифікати та є придатними до застосування.

Суд зазначає, що позивач посилається на пункт 5 розділу 11 Вимог до пересувного пункту габаритно-вагового контролю, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.07.2016 №255, згідно яких на пересувному пункті повинно бути свідоцтво про повірку ваг та свідоцтво про державну метрологічну атестацію (п. 8), однак таке посилання є необгрунтованим з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05.06.2014 №1314-V11 призначені органи з оцінки відповідності повідомляють науковому метрологічному центру, уповноваженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері метрології та метрологічної діяльності, на ведення реєстру затверджених типів засобів вимірювальної техніки, про видані ними сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки. Сертифікат затвердження типу засобу вимірювальної техніки є документом, який засвідчує, що тип засобу вимірювальної техніки затверджено.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 17 вказаного Закону законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту; перелік категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці, встановлюється Кабінетом Міністрів України; міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки за категоріями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 №1747, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.11.2016 за N 1417/29547, затверджено міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями, відповідно до яких міжповірочний інтервал приладів автоматичних для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь складає 1 рік.

Судом встановлено, що сертифікат відповідності на прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь виданий 20.12.2017, відтак, міжперевірочний інтервал для проходження періодичної повірки не пройшов.

Таким чином, саме спеціальним законодавством врегульовано порядок підтвердження відповідності та періодичність повірок засобів вимірювальної техніки, і на виконання якого документом, який підтверджує відповідність приладів вимірювальної техніки, є сертифікат відповідності від 20.12.2017, а не свідоцтво відповідності.

Пунктом 18 Порядку № 879 встановлено, що за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Посилання позивача на те, що водієві транспортного засобу не видано довідку результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця проведення, а направлено вказану довідку засобами поштового зв'язку є необгрунтованим з огляду на те, що водій ОСОБА_4 відмовився від підписання акта перевірки та надання пояснень по суті виявлених порушень, що і підтвердив у судовому засіданні як свідок.

Відповідно до п. 21 Порядку № 879 у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд).

Згідно з п. 22 Порядку №879 у разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних зважувальних пунктах порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із статтею 2652 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб (п. 23 Порядку №879).

Позивач зазначає, що транспортний засіб «DAF XF 95.430», днз НОМЕР_3, з напівпричепом, продовжив рух без внесення плати за проїзд, що забороняється згідно вимог п. 21 Порядку №879, і свідчить про відсутність перевантаження.

Разом з цим, ст. 2652 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає, що тимчасове затримання транспортного засобу здійснює працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху. Таким уповноваженим підрозділом є Національна поліція України. Відтак, заборона подальшого руху не входить до повноважень відповідача.

Судом також встановлено, що після проведення вантажно-габаритного контролю щодо водія ОСОБА_4 працівниками патрульної поліції Національної поліції України був складений протокол про адміністративне правопорушення та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, що підтверджується показами свідка ОСОБА_4, представником позивача та копією постанови про накладення адміністративного стягнення № 192419 (а.с. 73).

Посилання позивача на усунення перевантаження на строєну ось після зважування спростовується показами свідка ОСОБА_4, який показав, що вантаж був опломбований і пломби не знімались.

Відтак, доводи позивача, що вантаж не був затриманий і ця обставина свідчить про відсутність порушення та його усунення після зважування, є необгрунтованими.

Плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками, виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень (абз. 1 п. 28 Порядку № 879).

Відповідно до п. 301 Порядку № 879 якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати.

З розрахунку плати за проїзд від 05.06.2018 вбачається, що плата за проїзд визначена за відстань від місця відправлення с. Семенівка Чернігівської області до місця призначення с. Крупське Золотоніського району Черкаської області за 407 км.

Оскільки перевантаження на строєну вісь після зважування під час перевірки габаритно-вагового контролю не було усунено, відповідач правомірно нарахував плату за проїзд за всю відстань 407 км. Відтак, розрахунок плати за проїзд від 05.06.2018 складений відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений законом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У зв'язку з відмовою у задоволенні позову розподіл судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, 19701, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складенням повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлений 16 листопада 2018 року.

Суддя А.В. Руденко