Справа № 808/1048/18
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

13 листопада 2018 року

м. Дніпро

справа № 808/1048/18

Суддя І інстанції – Калашник Ю.В.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Мельника В.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

АТ «Запорізький завод феросплавів» звернулося до суду з вищевказаним позовом в якому просило визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 15.03.2018 № яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ за лютий 2017 року у розмірі 405257грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 202628,50грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на безпідставність висновків контролюючого органу щодо не встановлення факту реальності господарських операцій із зазначеним в акті перевірки контрагентом ТОВ «Авіста Капітал» враховуючи той факт що контролюючим органом не було взято до уваги наявність усіх первинних документів що підтверджують реальність вказаних операцій. Крім того позивач не може нести відповідальність за дотримання податкової дисципліни своїми контрагентами та третіми особами.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03 липня 2018 року позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням Офіс великих податків ДФС подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вказує, що в наданих до перевірки посвідченнях про якість зазначені лабораторії підприємств, що проводили хімічні аналізи щодо вугільної продукції, що не є тотожнім з підприємством-виробником продукції. В посвідченнях відсутні номери та дати договорів про постачання,а тому у зв’язку з відсутністю у посвідченнях про якість рядового вугілля інформації про виробника вугільної продукції, надані до перевірки посвідчення не відповідають вимогам ДСТУ 7146:2010. Крім того неможливо встановити легальне джерело походження товару. Надані до перевірки документи не є достатніми доказами фактичного виконання досліджених поставок, господарської операції не підтверджені належними первинними документами, що в сукупності з виявленими схемами штучного руху товарів свідчить про нереальність господарських операцій між АТ «Запорізький завод феросплавів» та ТОВ «Авіста Капітал».

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що контролюючим органом у період з 19.02.2018 по 28.02.2018, на підставі наказу від 16.02.2018 №244 та направлень на перевірку від 19.02.2018 №41 та №42, у зв’язку із наданням ПАТ «ЗФЗ» на лист ЗУ ОВПП ДФС пояснень та документальних підтверджень не в повному обсязі, проведена перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з контрагентом ТОВ «Авіста Капітал» за період лютий 2017 року.

За результатами проведеної перевірки складено Акт № 28/28-10-47-06//00186542 від 28.02.2018 р., яким встановлено порушення позивачем вимог абз. «а» п. 198.1, 198.2, 198.3,198.6, п. 198.8 ст. 198, п. 200.1, абз. «б» п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, пп.1 п.4 Розділу V «Порядку заповнення та подання податкової звітності з податку на додану вартість», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29.01.2016 за № 159/28289, в результаті чого: завищено від’ємне значення різниці між сумою податкового зобов’язання та сумою податкового кредиту податкової декларації з ПДВ з лютий 2017 року (р. 19) на суму 405257 грн., що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку (рядок 20.2.1) податкової декларації з ПДВ за лютий 2017 року на суму 405257 грн.

Висновки контролюючого органу про допущені порушення обґрунтовані тим, що в ході проведення перевірки встановлено відсутність факту реального здійснення господарських операцій з придбання товару у ТОВ «Авіста Капітал». В акті перевірки вказано, що надані позивачем до перевірки первинні документи по взаємовідносинам із ТОВ «Авіста Капітал» не є достатніми доказами фактичного виконання досліджуваних поставок, господарські операції не підтверджені належними первинними документами, що в сукупності з виявленими схемами штучного руху товарів постачальниками свідчить про нереальність господарських операцій між ТОВ «Авіста Капітал» та АТ «Запорізький завод феросплавів». Встановлено неможливість здійснення господарської операції з придбання позивачем вугілля Г 13-100 мм у ТОВ «Авіста Капітал» у зв’язку із відсутністю факту (джерела) його законного введення в обіг та/або реального задекларованого виробництва.

Контролюючий орган дійшов висновку, що надані позивачем до перевірки документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення – рішення форми «В1» від 15.03.2018 №, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ за лютий 2017 року у розмірі 405257грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 202628,50грн.

З матеріалів справи вбачається, що у перевіряємий період, позивач мав господарські операції з ТОВ «Авіста Капітал».

Так 04.10.2016 між АТ «Запорізький завод феросплавів» (покупець) та ТОВ «Авіста Капітал» (постачальник) укладено Договір поставки №847, відповідно до якого «Постачальник» зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставити, а «Покупець» прийняти та оплатити продукцію (далі по тексту «Товар»), в асортименті та за цінами, вказаними у додатку (специфікації) та додаткових угодах до цього говору, які є його невід'ємною частиною, а «Покупець» зобов'язується прийняти вказаний Товар оплатити його з порядку і на умовах, передбачених цим Договором (а.с.75-83, т.1).

Підтвердженням якості товару, що поставляється є сертифікат (та/або паспорт) якості з відповідною відміткою відділу технічного контролю (ВТК), виданий виробником Товару, а також інші документи, передбачені чинним законодавством України, що підтверджують якість Товару та його відповідність національним стандартам, технічним умовам і іншим встановленим законодавством вимогам.

Поставка товару повинна здійснюватися на умовах та у спосіб, зазначених у додатку (специфікації) до цього Договору. Умови поставки визначаються згідно Міжнародних правил тлумачення торгових термінів Інкотермс 2010. Сторони погодили, що поставка здійснюється залізничним транспортом.

Сторонами договори підписано Специфікації до Договору № 847, на поставку Вугілля ДГ (Г) фракція 13-100 мм (а.с.84, т.1), а також додаткові угоди до Договору №2 від 22.12.2016 та №1 від 19.12.2016 (а.с.86-87, т.1).

На підтвердження здійснення вказаної господарської операції позивачем надано: рахунки фактури; залізничні накладні; акти прийому-передачі; посвідчення про якість рядового вугілля; прибуткові ордери №; додаток до журналу-ордеру №6 «Розрахунки з постачальниками та підрядниками»; накладні-вимоги на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів (а.с.88-196, т.1); податкові накладні, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних (а.с.197-197-213,т.1).

Розрахунки між сторонами проводились у безготівковій формі, шляхом переказу коштів на банківський рахунок ТОВ «Авіста Капітал», що підтверджується виписками по рахункам та відповідними платіжними дорученнями.

На підставі виписаних ТОВ «Авіста Капітал» податкових накладних, позивачем відображено податковий кредит з ПДВ у сумі 405256,84 грн. у податковій звітності за лютий 2017 року (а.с.214-227, т.1).

Усі первинні документи містять назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Задовольняючи позов суд першої інстанцій дійшов висновку, що відповідачем не доведено наявність порушень позивачем податкового законодавства, оскільки реальність господарських операцій позивача з ТОВ «Авіста Капітал» підтверджується первинними документами, відбувся реальний рух активів в процесі здійснення цих операцій, а тому відсутні законні підстави для визначення йому податкових зобов'язань. Допущені контрагентами порушення вимог законодавства при веденні господарської діяльності можуть потягнути відповідну відповідальність щодо них та не впливають на право покупця на віднесення до складу податкового кредиту сплаченого (нарахованого) податку на додану вартість та подальше бюджетне відшкодування.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з позицією суду першої інстанцій, виходячи з наступного.

Підпунктом 198.3 ст.198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 даного кодексу, та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

При цьому, право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит відповідно до п. 198.2 ст.198 ПКУ вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.201.6 ст.201 ПК України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

У відповідності до приписів п.201.1, п.201.4., п.201.10, ст.201 ПК України платник податку зобов'язаний виписати податкову накладну у двох екземплярах та надати покупцю податкову накладну, що має містити визначені за законом певні реквізити, у т. ч. ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні.

Відповідно до п.п. 198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу).

У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що наявність у позивача, податкових та видаткових накладних по господарськими операціями, що перевірялися, а також відповідних розрахункових документів, дані яких враховані та відображені у бухгалтерському та податковому обліку позивача повністю підтверджують законність нарахування АТ «Запорізький завод феросплавів» відповідних сум прибутку, валових витрат, нарахування податкового кредиту та податкових зобов'язань з податку на додану вартість, а також підтверджують факт здійснення господарських операцій позивача з придбання у контрагента послуг та товарів на підставі яких відповідні суми ПДВ у складі вартості придбаних послуг були включені до податкового кредиту.

Вказані первинні документи відповідають ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

При укладенні договорів сторонами було досягнуто усіх істотних умов, вони спрямовані на реальне настання правових наслідків, відповідають економічному змісту та чинному законодавству, товари придбавались з метою їх подальшого використання у господарській діяльності позивача.

З огляду на викладене в акті перевірки, суд першої інстанції зробив правильний висновок, що відповідачем не заперечується наявність у позивача необхідних первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, та відповідність вказаних у них обсягів господарських операцій і задекларованих у податковій звітності сум від’ємного значення об’єкту оподаткування з податку на прибуток та сум податкового кредиту з податку на додану вартість.

Відповідно до п.200.1-200.4 ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті і перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом, а при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем товарів/послуг, а залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Таким чином, як випливає з вищенаведеного, сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі в разі ухилення від сплати) при фактичному здійсненні господарської операції не впливає на податковий кредит покупця та суму бюджетного відшкодування.

Отже, податкові органи не можуть нараховувати податок на додану вартість та накладати штрафні санкції на покупця при несплаті цього податку продавцем, оскільки чинне законодавство не встановлює підстав для такого нарахування та накладання штрафних санкцій.

Висновками перевірки та судом першої інстанції не встановлено жодного фактичного порушення позивачем вимог наведених норм законодавства, яке б позбавляло позивача права на формування податкового кредиту, від’ємного значення ПДВ та на подальше отримання бюджетного відшкодування.

Реальність господарських операцій по вказаним у акті перевірці контрагентам підтверджується видатковими накладними, податковими накладними, розрахунковими документами, залізничними накладними.

Проведення господарських операцій суб’єкта господарювання, за змістом статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік. Згідно з частини 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» на даних бухгалтерського обліку базується фінансова, податкова, статистична та інша звітність. Таким чином первинні документи по відображенню господарчих операцій є основою для податкового обліку.

Отже, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту, наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів/робіт/послуг з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Судом першої інстанції були досліджені всі первинні документи та встановлено дотримання позивачем спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум, віднесених до податкового кредиту, а також реальне виконання сторонами, укладених правочинів.

Суд першої інстанції вірно спростував доводи контролюючого органу щодо відсутності реальної можливості здійснення господарської операції між ТОВ «Авіста Капітал» та АТ «Запорізький завод феросплавів», через неможливість встановити факт наявності операцій з придбання вугілля з контрагентами по ланцюгу (ТОВ «Експорт-трейд лайн» - ТОВ «Експертбілд» – ТОВ «Вітарус К» - ТОВ «Фолекс»), як підставу для позбавлення позивача права на податковий кредит з тих підстав, що згідно статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Нормативними актами України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов'язаннями.

В Податковому кодексі України відсутня будь-яка норма, яка б позбавляла платників податків права на податковий кредит у випадку, коли постачальники (продавці) такого платника податків несвоєчасно подають податкову звітність, не декларують та/або не сплачують податки за тими ж операціями, а платник податку виконав усі передбачені законом умови та має необхідне документальне підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Судом першої інстанції також вірно відхилено доводи податкового органу з приводу невідповідність вимогам ДСТУ 7146:2010 посвідчень про якість (відсутність номерів та дат договорів поставки, тотожність лабораторій з виробником, відсутність інформації щодо виробника), як обставину яка виключає реальність господарської операції, оскільки наявність або відсутність зазначених документів не може підтверджувати або спростовувати самого факту здійснення господарської операції.

Зазначені факти свідчать на користь висновку суду першої інстанції щодо підтвердження реальності спірної господарської операції, крім того відсутність деяких документів, а так само помилки в їх заповненні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, в той час як з інших даних вбачається фактичний рух активів та зміна у капіталі позивача у зв’язку з його господарською діяльністю.

З огляду на встановлені обставини у справі, а також беручи до уваги індивідуальний характер юридичної відповідальності особи, правильним є висновок суду першої інстанції, що у разі порушення контрагентом платника податків чинного законодавства, відповідальність та негативні наслідки настають саме щодо цієї особи, у зв’язку з чим право платника податків, тобто позивача, на податковий кредит не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третьою особою.

Нереальність господарських операцій з придбання платником податку товару має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема обумовлюватись лише допущеними контрагентом та його контрагентами порушеннями вимог законодавства. Якщо вказаний контрагент або його контрагенти допустили такі порушення, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо них, адже законом іншого не передбачено. Адже судовий контроль не призначений перевіряти економічну доцільність рішень, що приймаються суб’єктами господарювання, які у сфері господарської діяльності наділені самостійністю та широкою дискрецією (зокрема, при виборі контрагентів, вирішенні питання щодо необхідності залучення третіх осіб до виконання своїх господарських зобов’язань тощо).

При дотриманні контрагентом законодавчо встановлених вимог щодо оформлення відповідних документів підстави для висновку про недостовірність або суперечливість відомостей, зазначених у таких первинних документах, відсутні, якщо не встановлені обставини, що свідчать про обізнаність покупця про зазначення продавцем недостовірних відомостей.

Відповідачем не надано доказів, які б свідчили про узгодженість дій позивача з контрагентом з метою незаконного отримання податкової вигоди або його обізнаності з такими діями контрагента.

Судом першої інстанції з'ясовано характер та зміст спірних операцій позивача з його контрагентом при виконанні договорів укладених з останніми, зроблено вмотивований висновок про відповідність первинних документів вимогам чинного податкового законодавства, а також про те, що відбувся дійсний рух активів між учасниками відповідних операцій, встановлено наявність зв’язку між фактом придбання товарів з понесенням інших витрат із господарською діяльністю платника податку та використання придбаного товару у господарській діяльності.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанцій про те, що відповідачем не підтверджено правомірності прийнятого ним податкового повідомлення-рішення.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що в межах апеляційної скарги порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби – залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 липня 2018 року – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова

суддя В.В. Мельник