Справа № П/811/1375/17
Суддя: К.М. Притула
Дата ухвалення: 2018-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року м. Кропивницький Справа № П/811/1375/17

Суддя Кіровоградського окружного адміністративного суду Притула К.М. розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгросоя" до Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Украгросоя" звернулось до суду з адміністративним позовом до ГУ ДФС у Кіровоградській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Кіровоградській області № від 05.05.2017 року про сплату 1192548,00 грн. основного платежу за податковими зобов'язаннями з податку на прибуток та 298137,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Кіровоградській області № НОМЕР_1 від 05.05.2017 року про сплату 897008,00 грн. основного платежу за податковими зобов'язаннями з податку на додану вартість та 224252,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Кіровоградській області № НОМЕР_2 від 05.05.2017 року про сплату 181647,00 грн. за платежем з податку на додану вартість;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Кіровоградській області № НОМЕР_3 від 05.05.2017 року про зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2014 рік - в сумі 570934,00 грн. та за 2016 рік - в сумі 540414,00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач зазначив, що Головним управлінням ДФС у Кіровоградській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Украгросоя» (код 38302193) з питань правильності нарахування податкових зобовязань та податкового кредиту з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «Віта союз» (код 38871800) за лютий 2014 року, березень 2014 року, квітень 2014 року, що відображені в податкових деклараціях з ПДВ за лютий-квітень 2014 року та за травень 2014 року, ТОВ « «Компанія Актив-Торг» за червень 2014 року, що відображені в податкові декларації з ПДВ за червень 2014 року, ТОВ «Крос Опт» (код 40233915) за вересень 2016 року, що відображені в податкових деклараціях з ПДВ за вересень 2016 року, ПП «Виктория-В» (код 40082204) за червень 2016 року та за липень 2016 року; що відображені в податкових деклараціях з ПДВ за червень-липень 2016 року, ТОВ «Лідер Опторг» (код 40531850) за липень 2016 року та за серпень 2016 року, що відображені в податкових деклараціях з ПДВ за липень-серпень 2016 року, ТОВ «Вердес» (код 40322769) за жовтень 2016 року та за листопад 2016 року, що відображені в податкових деклараціях з ПДВ за жовтень листопад 2016 року, ТОВ «Агрокомпанія Лан» (код 38339930) за листопад 2016 року, що відображено в податковій декларації з ПДВ за листопад 2016 року, ТОВ «Танос Груп» (код 40710090) за грудень 2016 року, що відображено в податковій декларації з ПДВ за грудень 2016 року та з питань правильності нарахування податку на прибуток при відображенні обсягів зазначених взаємовідносин в деклараціях з податку на прибуток за 2014 та 2016 роки, внаслідок чого було складено акт від 14.04.2017 року № 134/11-28-14-04/38302193.

На підставі проведеної перевірки, позивачем отримано податкові повідомлення-рішення від 05 травня 2017 року № НОМЕР_4 про збільшення суми грошового зобовязання за платежем податок на прибуток на загальну суму 1493685,00 грн., з яких за податковим зобовязанням в сумі 1192548 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 298137 грн., № НОМЕР_1 про збільшення суми грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 1121260 грн. з яких за податковим зобовязанням в сумі 897008 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 224252 грн., № НОМЕР_2 яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 181647 грн. за платежем з податку на додану вартість та № НОМЕР_3 про зменшення суми відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток за 2014 рік в сумі 570934,00 грн. та за 2016 рік в сумі 540414,00 грн.

Позивач вважає, що висновки Акта перевірки є необґрунтованими, а спірні податкові повідомлення-рішення, являються неправомірними та підлягають скасуванню.

15 серпня 2017 року ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду позовну заяву по даній справі було залишено без руху та встановлено час для виправлення недоліків (Т. І а.с.118-119).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2017 року, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду (Т.І а.с.1-2).

05 грудня 2017 року ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача про призначення судово-економічної експертизи та зупинено провадження у справі на період її проведення до одержання результатів ( Т.І а.с.158-161).

28 вересня 2018 року ухвалою суду поновлено провадження по справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні (Т.VI а.с.240-241).

Ухвалою суду від 22 жовтня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті (Т.VI а.с.251-252).

06 жовтня 2017 року (вх.№ 9975) на адресу суду від Головного управління ДФС в Кіровоградській області надійшло заперечення на позовну заяву. Відповідач просить відмовити в задоволені позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що позовні вимоги не визнаються в повному обсязі та зазначається, що прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень обумовлено порушенням податкового законодавства, що виявлені під час перевірки, а тому є правомірними та не підлягають скасуванню.

Представники сторін в судове засідання не зявились, до суду надали клопотання про розгляд справи без їхньої участі. На підставі наданих сторонами клопотань, суд вирішив подальший розгляд справи продовжити в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 12 КАС України визначено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

З огляду на вказані законодавчі положення, керуючись приписами ст.ст.260, 257 КАС України суд вирішив дану справу розглянути за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (пункт 10 частини першої статті 4 КАС України).

Розглянувши подані позивачем і відповідачем документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що відповідачем було проведено документальну позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Украгросоя» (код 38302193) з питань правильності нарахування податкових зобовязань та податкового кредиту з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «Віта Союз» (код 38871800) за лютий 2014 року, березень 2014 року, квітень 2014 року, що відображені в податкових деклараціях з ПДВ за лютий-квітень 2014 року та за травень 2014 року, ТОВ « «Компанія Актив-Торг» за червень 2014 року, що відображені в податкові декларації з ПДВ за червень 2014 року, ТОВ «Крос Опт» (код 40233915) за вересень 2016 року, що відображені в податкових деклараціях з ПДВ за вересень 2016 року, ПП «Виктория-В» (код 40082204) за червень 2016 року та за липень 2016 року; що відображені в податкових деклараціях з ПДВ за червень-липень 2016 року, ТОВ «Лідер Опторг» (код 40531850) за липень 2016 року та за серпень 2016 року, що відображені в податкових деклараціях з ПДВ за липень-серпень 2016 року, ТОВ «Вердес» (код 40322769) за жовтень 2016 року та за листопад 2016 року, що відображені в податкових деклараціях з ПДВ за жовтень листопад 2016 року, ТОВ «Агрокомпанія Лан» (код 38339930) за листопад 2016 року, що відображено в податковій декларації з ПДВ за листопад 2016 року, ТОВ «Танос Груп» (код 40710090) за грудень 2016 року, що відображено в податковій декларації з ПДВ за грудень 2016 року та з питань правильності нарахування податку на прибуток при відображенні обсягів зазначених взаємовідносин в деклараціях з податку на прибуток за 2014 та 2016 роки, за результатами якої було складено Акт № 134/11-28-14-04/38302193 від 14.04.2017 року (Т.1 а.с.10-97).

В акті № 134/11-28-14-04/38302193 від 14.04.2017 року зазначено, що перевіркою встановлено порушення, а саме:

- п.198.1, п. 198.2, п.198.3 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ (зі змінами та доповненнями), в наслідок чого занижено податок на додану вартість, що підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету на загальну суму 1107668 грн., в тому числі: за лютий 2014 року на суму 104 650 грн.; за березень 2014 року на суму 106 010 грн.; за квітень 2014 року на суму 105 257 грн.; за травень 2014 року на суму 7 278 грн.; за червень 2014 року на суму 78 041 грн.; за червень 2016 року на суму 19 220 грн.; за липень 2016 року на суму 134 546 грн.; за серпень 2016 року на суму 67 483 грн.; за вересень 2016 року на суму 78 054 грн.; за жовтень 2016 року на суму 95 264 грн.; за листопад 2016 року на суму 202 787 грн.; за грудень 2016 року на суму 109 078 грн.;

- завищено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 декларації) в розмірі 181 768 грн., у тому числі: за листопад 2016 року в сумі 181 647 грн., яку зараховано у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість; за грудень 2016 року в сумі 121 грн.;

- п.135.1, п.п. 135.5.5 п.135.5 ст. 135 Податкового кодексу України, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст.134 Податкового кодексу України внаслідок чого занижено податок на прибуток на загальну суму 1192548,00 грн., в тому числі: за 2014 рік на суму 330566,00 грн., за 2016 рік на суму 861982,00 грн.

Висновок щодо заниження податку на додану вартість та податку на прибуток ґрунтується на підставі доводів про відсутність реальності вчинення господарських операцій між ТОВ «Украгросоя» та ТОВ «Віта Союз», ТОВ «Компанія Актив-Торг», ТОВ «Крос Опт», ПП «Виктория-В», ТОВ «Лідер Опторг», ТОВ «Вердес», ТОВ «Агрокомпанія Лан», ТОВ «Танос Груп».

На підставі висновків, викладених в акті перевірки податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 05 травня 2017 року № НОМЕР_4 про збільшення суми грошового зобовязання за платежем податок на прибуток на загальну суму 1493685,00 грн., з яких за податковим зобовязанням в сумі 1192548 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 298137 грн., № НОМЕР_1 про збільшення суми грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 1121260 грн. з яких за податковим зобовязанням в сумі 897008 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 224252 грн., № НОМЕР_2 яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 181647 грн. за платежем з податку на додану вартість та № НОМЕР_3 про зменшення суми відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток за 2014 рік в сумі 570934,00 грн. та за 2016 рік в сумі 540414,00 грн. (Т.1 а.с.98-105).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (п.1.1. ст.1 ПК України).

У відповідності до змісту п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України ( у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), витрати, що враховуються при обчисленні обєкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, зокрема, собівартості реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інших витрат.

Згідно з п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення обєкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обовязковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п.138.4 ст.138 Податкового кодексу України, витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобовязання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

За змістом пункту 200.3. статті 200 Податкового кодексу України, при відємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

При цьому в пункті 198.2 зазначеної статті передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів із банківського рахунку платника податку в оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

З аналізу наведених правових норм, суд дійшов висновку, що необхідною умовою для правомірності формування податкового кредиту та валових витрат, є фактичне здійснення господарської операції платником податків.

У свою чергу, фактичне здійснення господарської операції платником податків посвідчується, зокрема, належно оформленими податковими накладними та іншими первинними бухгалтерськими документами.

Так, податкова звітність формується на підставі первинних бухгалтерських документів, які, для надання їм юридичної значимості (сили), крім іншого, мають бути складені за фактично вчиненою операцією, повинні мати всі обов'язкові реквізити, містити відомості про господарську операцію, про зміст та обсяг операцій, та бути підписані уповноваженими особами, що надає первинному документу юридичну значимість для цілей відображення спірних операцій у бухгалтерському та податковому обліку, а також, відповідно, для цілей формування відповідних сум податкових вигод.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

При цьому, платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності (пункт 44.3 статті 44 Податкового кодексу України).

Зазначеному обовязку платника податків кореспондує визначене пунктом 85.4 статті 85 Податкового кодексу України право посадових осіб органу державної податкової служби при проведенні перевірок отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об'єктів оподаткування, несплату податків, зборів (обов'язкових платежів), порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Пункт 44.4 статті 44 Податкового кодексу України містить застереження, за яким вищезазначені документи, пов'язані з предметом перевірки, проведенням процедури адміністративного оскарження прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення або судового розгляду, повинні зберігатися до закінчення перевірки та передбаченого законом строку оскарження прийнятих за її результатами рішень та/або вирішення справи судом, але не менше строків, передбачених пунктом 44.3 цієї статті.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Статтею 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні встановлені вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку.

Так, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до підпункту 2.4 пункту 2 Положення Про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 168/704 від 05.06.1995 року, первинні документи (на паперових і машинозчитувальних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному вираженні), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійсненні господарської операції і складання первинного документа.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

У той же час, правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування податкового кредиту з ПДВ виникають за наявності сукупності обставин та підстав, з якими наведені вище норми податкового законодавства пов'язують можливість формування спірних сум податкового кредиту та які є передумовою їх формування.

Зокрема, такі правові наслідки наступають у разі: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду (в залежності від характеру певних операцій) та які містять інформацію про зміст та обсяг операції, підписані уповноваженими особами; придбання товарів/робіт/послуг з метою їх використання у власній господарській діяльності; наявності розумних економічних причин (ділової мети) для здійснення господарських операцій.

Недоведеність наявності цих чинників, з якими наведені вище норми законодавства пов'язують можливість формування платником податків податкового кредиту, зокрема, недоведеність здійснення певних операцій (нездійснення операцій), позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкових вигод, а покупця - права на формування цих податкових вигод, навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв'язку з цим юридично дефектних первинних документів.

Досліджуючи спірні правовідносини, суд встановив, що висновок відповідача, наведений ним в акті перевірки, ґрунтується на встановлених відповідачем фактах, які в цілому свідчать про безтоварність господарських операцій, що здійснювались між позивачем та його контрагентами, на підставі яких були сформовані валові витрати та податковий кредит з податку на додану вартість.

Таким чином, суд звертає увагу, що фактичне здійснення господарської операції платником податків посвідчується, зокрема, належно оформленими первинними бухгалтерськими документами.

Виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне дослідити правомірність формування та нарахування позивачем податкового зобов'язання та податкового кредиту та відповідне його відображення у податковій звітності за господарськими операціями з його контрагентами - ТОВ «Віта Союз», ТОВ «Компанія Актив-Торг», ТОВ «Крос Опт», ПП «Виктория-В», ТОВ «Лідер Опторг», ТОВ «Вердес», ТОВ «Агрокомпанія Лан», ТОВ «Танос Груп».

Судом встановлено, ТОВ «Віта Союз» (постачальник) та ТОВ «Украгросоя» (покупець), 26 березня 2014 року укладено договір поставки № 12, відповідно до якого, продавець зобовязується передати товар в обумовлений у цьому Договорі строк другій стороні покупцеві Товару, а покупець зобовязується прийняти цей товар певну грошову суму, на умовах обумовлених договором. Предметом поставки є олія соєва (Т.III а.с. 66-65).

Також, ТОВ «Віта Союз» (постачальник) та ТОВ «Украгросоя» (покупець), 14 лютого 2014 року укладено договір поставки № 8. Предметом поставки є соя (Т.III а.с. 75-77).

На підтвердження фактичного виконання сторонами умов даних договорів, позивачем надано видаткові накладні, рахунки-фактури та податкові накладні, товарно-транспортні накладні та копію оборотно-сальдової відомості по субрахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» (контрагент ТОВ «Віта Союз»), копії рахунків, копії виписок по руху коштів.

Судом встановлено, що ТОВ «Компанія Атив-Торг» та ТОВ «Украгросоя» укладено договір поставки № 18 від 19 червня 2014 р., предметом поставки є олія соєва (Т.ІІІ а.с.104-105), договір поставки № 19 від 20 червня 2014 р., предметом поставки є макуха соєва (Т.ІІІ а.с.107-108).

На підтвердження фактичного виконання сторонами умов даних договорів позивачем надано рахунки-фактури, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, сертифікат якості, копії оборотно-сальдових відомостей по субрахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» (контрагент ТОВ «Компанія Актив-Торг»), копії рахунків, копії виписок по руху коштів.

Позивачем до складу податкового кредиту віднесено відповідні суми ПДВ, за податковими накладними, виданими вищевказаним контрагентом.

Всі документи підписані відповідальними особами та скріплені печатками як позивача так і контрагентів.

Судом встановлено, що ТОВ «Крос Опт» та ТОВ «Украгросоя» укладено договір поставки № 20-09/16 від 20 вересня 2016 р., відповідно до якого, постачальник (ТОВ «Крос Опт») зобовязується передати товар соя, у кількості 60,0 тон +/-10% надалі (товар) у власність покупця (ТОВ «Украгросоя»), а покупець зобовязується прийняти у свою власність та оплатити товар (Т.ІІІ а.с.115-116).

На підтвердження фактичного виконання сторонами умов даного договору позивачем надано видаткову накладну, рахунок, товарно-транспортні накладні, податкову накладну, виписки по руху коштів, квитанції, звіти про використання коштів, копія картки по субрахунку 3721 «Розрахунки з підзвітними особами», копію оборотно-сальдових відомостей по субрахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» (контрагент ТОВ «Крос Опт»).

Судом встановлено, що ПП «Виктория-В» та ТОВ «Украгросоя» укладено договір поставки № 15/06-01 від 15 червня 2016 р., відповідно до якого, постачальник (ПП «Виктория-П») зобовязується передати товар соя, у кількості 15,0 тон +/-10% надалі (товар) у власність покупця (ТОВ «Украгросоя»), а покупець зобовязується прийняти у свою власність та оплатити товар (Т.ІІІ а.с.120-121), договір поставки № 05-07/16 від 05 липня 2016 року, предметом поставки олія соєва у кількості 23,0 тон (Т. ІІІ а.с. 125-126).

На підтвердження фактичного виконання сторонами умов даного договору позивачем надано видаткову накладну, рахунок, товарно-транспортні накладні, податкові накладні, виписки по руху коштів, квитанції, копію оборотно-сальдових відомостей по субрахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» (контрагент ТОВ «Виктория-В»), копія виписки по руху коштів, копії квитанцій до прибуткових касових ордерів.

Судом встановлено, що ТОВ «Лідер Оптторг» та ТОВ «Украгросоя» укладено договір поставки № 22-07/16 від 22 липня 2016 р., відповідно до якого, постачальник (ТОВ «Лідер Оптторг») зобовязується передати товар соя, у кількості 28,0 тон +/-10% надалі (товар) у власність покупця (ТОВ «Украгросоя»), а покупець зобовязується прийняти у свою власність та оплатити товар (Т.ІІІ а.с.129-130), договір поставки № 15-08/16 від 15 серпня 2016 року, предметом поставки олія соєва у кількості 20,0 тон (Т. ІІІ а.с. 133-134).

На підтвердження фактичного виконання сторонами умов даного договору позивачем надано видаткові накладні, рахунки, товарно-транспортні накладні, податкові накладні, виписки по руху коштів, квитанції, копію оборотно-сальдових відомостей по субрахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» (контрагент ТОВ «Лідер Оптторг»), копію виписки по руху коштів, копії квитанцій до прибуткових касових ордерів.

Судом встановлено, що ТОВ «Вердес» та ТОВ «Украгросоя» укладено договір поставки № 18-10/16 від 18 жовтня 2016 р., відповідно до якого, постачальник (ТОВ «Вердес») зобовязується передати товар соя, у кількості 40,00 тон +/-10% надалі (товар) у власність покупця (ТОВ «Украгросоя»), а покупець зобовязується прийняти у свою власність та оплатити товар (Т.ІІІ а.с.139-140), договір поставки № 28-10/16 від 28 жовтня 2016 року, предметом поставки соя у кількості 60,0 тон (Т. ІІІ а.с. 144-145).

На підтвердження фактичного виконання сторонами умов даного договору позивачем надано видаткові накладні, рахунки, товарно-транспортні накладні, податкові накладні, виписки по руху коштів, квитанції, копію оборотно-сальдових відомостей по субрахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» (контрагент ТОВ «Вердес»), копію виписки по руху коштів, копії квитанцій до прибуткових касових ордерів.

Судом встановлено, що ТОВ «Агрокомпанія Лан» та ТОВ «Украгросоя» укладено договір поставки № 25-11/16 від 25 листопада 2016 р., відповідно до якого, постачальник (ТОВ «Агрокомпанія Лан») зобовязується передати товар соя, у кількості 120,0 тон +/-10% надалі (товар) у власність покупця (ТОВ «Украгросоя»), а покупець зобовязується прийняти у свою власність та оплатити товар (Т.ІІІ а.с.153-154), договір поставки № 02-11/16 від 02 листопада 2016 року, предметом поставки соя у кількості 30,0 тон (Т. ІІІ а.с. 158-159), договір поставки № 03-11/16 від 03 листопада 2016 року, предметом поставки соя у кількості 30,0 тон (Т. ІІІ а.с. 163-164), договір поставки № 20-11/16 від 20 листопада 2016 року, предметом поставки соя у кількості 65,0 тон (Т. ІІІ а.с. 170-171) .

На підтвердження фактичного виконання сторонами умов даного договору позивачем надано видаткові накладні, рахунки, товарно-транспортні накладні, податкові накладні, виписки по руху коштів, квитанції, копію оборотно-сальдових відомостей по субрахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» (контрагент ТОВ «Агрокомпанія Лан»), копію виписки по руху коштів, копії квитанцій до прибуткових касових ордерів.

Судом встановлено, що ТОВ «Танос Груп» та ТОВ «Украгросоя» укладено договір поставки № 20-12/16 від 20 грудня 2016 р., відповідно до якого, постачальник (ТОВ «Танос Груп») зобовязується передати товар олія соєва, у кількості 20,0 тон +/-10% надалі (товар) у власність покупця (ТОВ «Украгросоя»), а покупець зобовязується прийняти у свою власність та оплатити товар (Т.ІІІ а.с.175-176).

На підтвердження фактичного виконання сторонами умов даного договору позивачем надано видаткову накладну, рахунки, товарно-транспортні накладні, податкову накладну, виписки по руху коштів, квитанції, копію оборотно-сальдових відомостей по субрахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» (контрагент ТОВ «Танос Груп»), копію виписки по руху коштів, копії квитанцій до прибуткових касових ордерів.

Судом встановлено, що позивачем до складу податкового кредиту віднесено відповідні суми ПДВ, за податковими накладними, виданими вищевказаними контрагентами.

Всі документи підписані відповідальними особами та скріплені печатками як позивача так і контрагентів.

Судом також враховано наступні обставини.

Отримані від вказаних контрагентів товари та послуги були використанні в господарській діяльності.

Дослідивши надані до суду первинні документи, суд встановив, що вони складені відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

За таких обставин, факт здійснення господарських операцій підтверджується позивачем належним чином оформленими первинними та розрахунковими документами, що згідно з ст.198 ПК України свідчить про належне формування позивачем на підставі цих первинних документів податкового кредиту з податку на додану вартість та валових витрат.

Окрім того, суд зауважує, що податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік платника податку від інших осіб, зокрема, від фактичної сплати його контрагентами податків до бюджету, від знаходження постачальника за юридичною адресою, а також від його господарських та виробничих можливостей. При цьому питання віднесення певних сум до податкового кредиту не залежить від розрахунків з бюджетом третіх осіб. Натомість, у разі, якщо такі особи не виконали свого зобовязання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо таких осіб.

Доказів на підтвердження того, що контрагенти позивача не мали адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов'язань по спірним операціям, та доказів відсутності фактичних дій, спрямованих на виконання взятих зобов'язань, відповідачем до суду не надано.

Судом відхиляються посилання відповідача на інформацію податкового органу про неможливість підтвердження реальності господарських операцій вищевказаних контрагентів, оскільки юридична відповідальність має індивідуальний характер, тому позивач не може нести відповідальність за можливі протиправні дії інших юридичних осіб.

На час вчинення господарських операцій між позивачем та контрагентами, останні мали статус юридичної особи, були зареєстровані відповідно до вимог чинного законодавства України та включені до ЄДРПОУ.

Стосовно твердження відповідача, про те, що перевіркою встановлено дефективність товарно-транспортних накладних, а саме те, що до них внесені не повні відомості не зазначено повну адресу, за якою відбувалось навантаження товару та розвантаження, що не дає змоги ідентифікувати фактичне місце навантаження (знаходження) товару, суд зазначає наступне.

Наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі платника у зв'язку з його господарською діяльністю.

Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 19 червня 2018 року по справі №826/7704/16 (адміністративне провадження №К/9901/38191/18)

Також, суд звертає свою увагу на те, що висновками судово-економічної експертизи (Т.ІІ а.с.4-141) підтверджено, що зазначені в акті ГУ ДФС у Кіровоградській області № 134/11-2814-04/38302193 від 14.04.2017 року заниження податку на додану вартість, що підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету на загальну суму 1107668,00 грн.; завищення суми відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 декларації) в розмірі 181768,00 грн.; заниження податку на прибуток на загальну суму 1192548,00 грн. документально не підтверджується.

Судом встановлено та судово-економічною експертизою підтверджено, що активи ТОВ «Украгросоя» змінювались внаслідок здійснення господарських операцій по придбанню та реалізації товару, що свідчить про те, що господарські операції були реальними, що дає змогу стверджувати, що ТОВ «Украгоросоя» на рахунках бухгалтерського обліку по розрахунках з бюджетом відображало витрати, суми податкового кредиту, доходи та суми податкового зобовязання у відповідності до норм чинного законодавства.

Суд зазначає, що під час розгляду справи, було надано належну оцінку доказам, наданих позивачем та зібраних судом на підставі ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України та іншим обставинами, що спростовують позицію контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства щодо формування податкового кредиту.

Суд звертає свою увагу на те, що контролюючим органом всупереч вимог ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили, що наявні у контрагентів трудові ресурси та матеріально - технічне забезпечення були недостатніми для виконання умов договорів поставки, укладених з позивачем, як не було надано і доказів про наявність встановлених судом фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо неправомірної поведінки контрагентів та злагодженості дій між ними.

Суд не бере до уваги і посилання відповідача на податкову інформацію, що наявна в інформаційно - аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, а також податкову інформацію надану іншими контролюючими органами, оскільки така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

Щодо посилання контролюючого органу на інформацію отриману в межах кримінальних проваджень суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою, проте контролюючим органом, всупереч вимог ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, такого доказу як вирок надано не було.

Оцінка документів, як письмових доказів, здійснюється відповідно до положень процесуального принципу допустимості доказів, закріпленого на час вирішення спору статтею 70 Кодексу адміністративного судочинства України, частиною четвертою якої визначено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору. Аналогічна норма закріплена частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону від 03.10.2017).

Суд зазначає, що сам факт порушення кримінальної справи та отримання свідчень (пояснень) посадових осіб господарюючих суб'єктів, в рамках такої кримінальної справи, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентами. Окрім того, суд також зауважує, що під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб'єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі №816/809/17 (адміністративне провадження №К/9901/1349/170).

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до зазначеної норми, при розгляді судом спору щодо правомірності рішення податкового органу, яким платнику податків визначені податкові зобовязання, резюмується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше.

ГУ ДФС у Кіровоградській області не доведено фактів відсутності реального характеру господарських операцій позивача з його контрагентом. Суду не були надані докази про встановлення таких фактів у рішеннях інших судів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, про неправомірність прийняття Головним управлінням Державної фіскальної служби у Кіровоградській області податкових повідомлень-рішень від 05 травня 2017 року № НОМЕР_4, № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3, а тому позовні вимоги, підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, суд присуджує на користь позивача всі здійснені, документально підтверджені, витрати по сплаті судового збору у розмірі 58574,13 грн. з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача (а.с.3).

Керуючись ст.,ст. 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

в и р і ш и в

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Украгросоя" (вул. Дружби, 100, с. Новопетрівка, Кіровоградській район, Кіровоградська область, ) до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області (вул. Велика Перспективна, 55, м. Кропивницький, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Кіровоградській області № від 05.05.2017 року про сплату 1192548,00 грн. основного платежу за податковими зобов'язаннями з податку на прибуток та 298137,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Кіровоградській області № НОМЕР_1 від 05.05.2017 року про сплату 897008,00 грн. основного платежу за податковими зобов'язаннями з податку на додану вартість та 224252,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Кіровоградській області № НОМЕР_2 від 05.05.2017 року про сплату 181647,00 грн. за платежем з податку на додану вартість.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Кіровоградській області № НОМЕР_3 від 05.05.2017 року про зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2014 рік - в сумі 570934,00 грн. та за 2016 рік - в сумі 540414,00 грн.

Присудити на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Украгросоя" з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області судовий збір у сумі 58574,13 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Кіровоградський окружний адміністративний суд.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду ОСОБА_1