Справа № 810/2036/18
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2018-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року м. Київ №810/2036/18

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Ганечко О.М.,

Сорочка Є.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 червня 2018 року (прийняте в порядку спрощеного позовного провадження, суддя Василенко Г.Ю.) у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області до ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В :

Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області звернулося до Київського окружного адміністративного суду із позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просило стягнути з відповідача 44 964,41 грн. в рахунок погашення податкового боргу.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 06 червня 2018 року адміністративний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Державного бюджету України податковий борг у сумі 42 625 (сорок дві тисячі шістсот двадцять п'ять) грн. 80 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, в якій просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 червня 2018 року та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідач ніякого додаткового блага від банківської установи не отримав; в результаті реалізації договірних правовідносин за кредитним договором від 29.08.2007 № 0, ним було сплачено банку значно більшу суму грошей, ніж була отримана в якості кредиту, тобто фактично не відбулось збільшення загального майнового стану чи приросту його активів у той чи іншій формі, а тому він вважає, що податкове повідомлення-рішення, яким до нього застосовані штрафні (фінансові) винесене не на підставах, що передбачені законами України. Також, в апеляційній скарзі відповідач зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення Верховним Судом справи №810/1575/16 про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №/75 від 22.03.2016.

24.09.2018 до суду апеляційної інстанції від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому, вказуючи на те, що при вирішенні адміністративного позову у справі №810/1575/16 суд вже давав оцінку правовірності податкового повідомлення-рішення №/75 від 22.03.2016, таке податкове повідомлення-рішення не скасовано, а отже рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому, апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Сторони у судове засідання не з'явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець 29.09.2005, що підтверджується відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як платник податків відповідач перебуває на обліку в Білоцерківській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Київській області.

Білоцерківською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_2 щодо повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2012 по 31.12.2012, за результатами якої складено Акт від 11.03.2016 № 204/17-2//49.

В акті перевірки зафіксовані порушення відповідачем вимог пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України від 02.10.2010 за № 2755-VI (із змінами та доповненнями) перевіркою встановлено неподання податкової декларації про майновий стан та отримані доходи за 2012 рік та абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України від 02.10.2010 за № 2755-VI (із змінами та доповненнями) занижено дохід, що підлягає оподаткуванню на загальну суму 176 344,05 грн., в тому числі за 2012 рік на 176 344,05 грн. Враховуючи зазначене вище, на виконання ст. 167 Податкового кодексу ФО ОСОБА_2 зроблено перерахунок податку за 2012 рік, та встановлено заниження податку на доходи фізичних осіб що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 29 763,89 грн. в тому числі за 2012 рік на суму 29 763.89 грн.

На підставі акта перевірки позивачем винесено податкове повідомлення-рішення від 22.03.2016 № /75, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 37 374,86 грн., з яких за основним платежем на суму 29 763,89 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 7 610,97 грн.

Так, у ОСОБА_2 виник борг по податку на доходи фізичних осіб за результатами несплати податкового повідомлення-рішення від 22.03.2016 № /75, а також позивачем було нараховано пеню згідно ст. 129 Податкового кодексу України на таке податкове повідомлення-рішення у сумі 7589, 55 грн.

Оскільки такий податковий борг відповідачем погашено не було, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь Державного бюджету України податковий борг у сумі 42 625 грн. 80 коп., з огляду на наступне.

Так, з матеріалів справи судом апеляційної інстанції встановлено, що не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням №/75 від 22.03.2016, ОСОБА_2 оскаржив його в судовому порядку.

Так, постановою Київського окружного адміністративного суду від 02.08.2016 по справі № 810/1575/16 за позовом ОСОБА_2 до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 22.03.2016 № /75 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2017 по справі № 810/1575/16, постанову Київського окружного адміністративного суду від 02.08.2016 скасовано, прийнято нову постанову, якою адміністративний задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення від 22.03.2016 року № /75, в частині яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 2338,61 грн., з яких за основним платежем на суму 1870,89 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 637,72 грн., в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанова Київського апеляційного адміністративного суду набрала законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частиною першої статті 325 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції зазначає, що постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2017 по справі № 810/1575/16 є обов'язковою до виконання.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги чи заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2017 по справі № 810/1575/16, якою підтверджено обов'язок фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 сплатити суму податку на доходи фізичних осіб у розмірі 35 036, 25 грн., набрала законної сили, суд дійшов висновку, що вказані обставини є встановленими та не підлягають доказуванню під час розгляду даної адміністративної справи.

У зв'язку з несплатою, у визначений термін, податкових зобов'язань, контролюючим органом, в порядку статті 129 Податкового кодексу України, нараховано пеню на податкове повідомлення-рішення від 22.03.2016 № /75 у сумі 7589, 55 грн.

Відповідно до підпункту 129.1.1. пункту 129.1. статті 129 Податкового кодексу України нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов'язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов'язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Ураховуючи вищевикладене, беручи до уваги обставини встановлені в рішенні Київського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2017 по справі № 810/1575/16, колегія суддів дійшла висновку, що загальна сума заборгованості відповідача перед бюджетом становить 42 625,80 грн. (35 036,25 грн.+7589, 55 грн.).

Щодо доводів відповідача в апеляційній скарзі що фактично не відбулось збільшення загального майнового стану чи приросту його активів у той чи іншій формі, а тому він вважає, що податкове повідомлення-рішення, яким до нього застосовані штрафні (фінансові) винесене не на підставах, що передбачені законами України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зазначені відповідачем обставини були розглянуті судом та враховані під час ухвалення постанови від 04 квітня 2017 року у справі № 810/1575/16 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22.03.2016 № /75.

Враховуючи, що постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2017 року у справі № 810/1575/16, якою визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення від 22.03.2016 № /75, в частині яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 2338,61 грн., з яких за основним платежем на суму 1870,89 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 637,72 грн., а в задоволенні решти позовних вимог відмовлено - набрала законної сили, колегія суддів дійшла висновку, що доводи відповідача не можуть бути переглянуті колегією суддів у справі 810/2036/18, оскільки такі обставини вже є встановленими і не доказуються в силу вимог ч. 4 ст. 78 КАС України.

Також, в апеляційній скарзі відповідач зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення Верховним Судом справи №810/1575/16 про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №/75 від 22.03.2016.

Суд не бере до уваги доводи відповідача про зупинення провадження у справі, оскільки, як убачається з положень пункту 3 частини 1 статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зупиняє провадження у справі в разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

На час прийняття рішення по суті заявлених позовних вимог, доказів про сплату відповідачем податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 42 625,80 грн. матеріали справи не містять.

Аналізуючи в сукупності вищевикладене та враховуючи підтвердження матеріалами справи наявності податкового боргу відповідача та дотримання податковим органом законодавчо встановленої процедури стягнення податкового боргу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, зазначених у п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Ю.Ключкович

Судді О.М. Ганечко

Є.О. Сорочко