Справа № 0540/9361/18-а
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2018-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2018 р. Справа№0540/9361/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шинкарьової І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні без повідомлення сторін) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Великоновоселківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання відмову відповідача та зобов'язання провести нарахування пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Великоновосілківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якій просить суд:

- визнати неправомірними дії Великоновосілківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з моменту подачі заяви, тобто з 11 липня 2018 року, із застосуванням записів трудової книжки та показників довідок: довідка №219/к від 28 жовтня 2014 та довідки №488-489 від 28 жовтня 2014 року про заробітну плату для обчислення пенсії видані СТОВ Агрофірма "Зоря".

- зобов'язати Великоновосілківське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком згідно ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" на підставі заяви від 11 липня 2018 року зареєстрованої за №3907 з урахуванням записів трудової книжки і наданих документів (довідка №219/к від 28 жовтня 2014 та довідки №488-489 від 28 жовтня 2014 року).

- стягнути з Великоновосілківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь позивача сплачений судовий збір.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2018 року адміністративну справу № 0540/9361/18-а прийнято до провадження та відкрито провадження у справі.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що записи у трудовій книжці про роботу відповідають всім вимогам заповнення трудової книжки, а дії відповідача грубо порушує права позивача на законне призначення пенсії як людині яка досягла пенсійного віку.

Представник відповідача заперечував проти позову, просив відмовити в його задоволенні. У відзиві на позов відповідач посилався на те, що позивачу правомірно відмовлено у зарахуванні до трудового стажу періодів роботи в колгоспі Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальність Агрофірма «Зоря» за 1975 -1976, 1979-1993 року, оскільки надана на підтвердження трудового стажу трудова книжка містить невідповідності та неточності, а уточнюючі довідки та довідки про заробітну плату не враховані, оскільки архіви підприємства знаходяться на непідконтрольній український владі території , тому перервірити достовірність наданої довідки не має можливості.

Позивач 11 листопада 2018 року звернувся до Великоновосілківського об'єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії, зокрема із урахуванням періодів роботи в колгоспі Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальність Агрофірма «Зоря» за 1975 -1976, 1979-1993 роки.

Рішенням від 06 серпня 2018 року № 2491/06 відповідач відмовив ОСОБА_1 в зарахуванні вказаних періодів роботи за відсутності законних підстав, а саме відсутність у трудовій книжці наказів про прийняття та звільнення з роботи. Уточнюючи довідки № 219/10 від 28 жовтня 2014 року та довідки про заробітну плату № 498, 499 від 28 жовтня 2014 року не були враховані при призначенні пенсії, тому що видані більш ранньою датою і потребують перевірки. Управлінням вказано, що архіви підприємства знаходяться на непідконтрольній українській владі, тому перевірити достовірність наданої інформації немає можливості.

Позивач не погодився із такими діями відповідача та оскаржив їх до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов до наступних висновків.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 року передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

У відповідності до ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхування та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється КМУ.

Рішенням від 06 серпня 2018 року № 2491/06 відповідачем відмовлено позивачу в зарахуванні наступних періодів роботи: за 1975-1976, 1979-1993 роки роботи в колгоспі Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальність Агрофірма «Зоря».

Згідно трудової книжки без номеру форми № 76 на ім'я ОСОБА_1 на сторінках, щодо відомостей про роботу, відсутні накази про прийняття та звільнення з роботи.

Відповідно до п. 2.12. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 за №58 (далі-Інструкції №58), після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей.

Відповідно до п.2.4 Інструкції №58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Ведення трудових книжок працівників підприємства, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), оскільки записи до трудової книжки вносяться виключно власником або уповноваженим ним органом, наявність неправильно занесених записів до трудової, не може ставитись в провину власнику трудової книжки.

Позивач має трудову книжку колгоспника без номеру від 28 серпня 1975 року, в якій зазначені періоди роботи за 1975-1976, 1979-1993 роки роботи в колгоспі Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальність Агрофірма «Зоря».

Відповідно до норм Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310 «Про трудові книжки колгоспників» (редакція чинна від 15 серпня 1990) трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність члену колгоспу.

Трудові книжки відкриваються на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу. В трудову книжку колгоспника вносяться такі дані: відомості про колгоспника: прізвище, ім'я, по-батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: зарахування до членів колгоспу, припинення членства в колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу; відомості про трудову участь: визначення річного мінімуму трудової участі в колективному господарстві та її виконання.

Згідно трудової книжки колгоспника вказано кількість вироблених людиноднів, а також встановлений мінімум трудоднів. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Тобто, відомості у трудовій книжці колгоспника підтверджують факт роботи в період за 1975-1976, 1979-1993 роки роботи в колгоспі Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальність Агрофірма «Зоря». Запис про період роботи у ній зроблені чітко, без виправлень з відтиском печатки колгоспу та підписом відповідальної особи.

Стосовно правових підстав для не врахування відповідачем заробітку для обчислення пенсії на підставі довідок, виданих підприємствами, розташованими на непідконтрольній українській владі території суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Закон України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.

Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв'язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно норм статті 1 цього Закону громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Пунктом 2.1 Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (надалі - Порядок), за бажанням пенсіонера ним може подаватися довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Судом встановлено, що довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від № 498, 499 від 28 жовтня 2014 року, видані СТОВ «ЗОРЯ» від 28 жовтня 2014 року за період з 1986 року по 1990 рік.

Відповідно до положень частини першої статті 40 Закону № 1058-ІV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 становить менше 60 місяців для обчислення пенсій також враховується заробітна плата (дохід) за будь - які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30.06.2000 незалежно від перерв.

Згідно п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Абзац 7 пункту 20 Порядку № 637 доповнено постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1028 наступного змісту: в разі розміщення підприємств, установ, організацій на тимчасово окупованій території України або в районах проведення АТО можливе підтвердження спеціального стажу за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини третьої статті 44 Закону № 1058-ІVоргани Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. Провести перевірку достовірності документів не має можливості тому, що підприємства знаходяться на непідконтрольній української владі території і не здійснили перереєстрацію юридичної адреси на підконтрольну України територію.

На підставі пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року,в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1 (надалі Порядок № 22-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж.

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно норм пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Проте, суд зауважує, що відсутність можливості проведення перевірки не може позбавляти позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону № 1788-XII.

Як встановлено раніше, позивачем при зверненні до пенсійного органу для призначення пенсії були надані документи, необхідні для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, у тому числі довідки про заробітну плату.

Відтак, позивачем було представлено належні та достатні документи для призначення відповідачем пенсії за віком із врахуванням заробітку за період 1975-1976, 1979-1993 роки роботи в колгоспі Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальність Агрофірма «Зоря».

Крім того, Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у разі коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати уточнюючі довідки.

Тобто уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати лише в разі, коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

Наряду з викладеним, суд враховує наступне.

Обмежуючим фактором для рішень представників влади згідно з визначенням владних дискреційних повноважень є закон і справедливість.

Згідно ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З аналізу норм законодавства, яке регулює спірні взаємовідносини, вбачається, що відповідач, як орган владних повноважень, не виконуючи визначені законом владні дискреційні функції щодо призначення і виплати пенсії позивачу, діяв з порушенням закону і справедливості.

Оскільки прийняття рішення про призначення та виплату пенсії є владними дискреційними функціями органу Пенсійного фонду, такий обов'язок покладений на орган Пенсійного фонду нормами чинного законодавства, на час розгляду справи відповідачем визначені Законом владні дискреційні функції не виконані, суд вважає, що для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача необхідно вийти за межі позовних вимог та ухвалити рішення про зобов'язання відповідача розглянути питання про призначення та виплату пенсії позивачу з урахуванням норм чинного законодавства з питань пенсійного забезпечення та висновків суду про порушення суб'єктом владних повноважень Закону щодо визначеного чинним законодавством права позивача на призначення та отримання пенсії.

Згідно ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано суду жодного доказу правомірності рішення, яке оскаржується, в розумінні зазначеної норми Закону.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та визнання неправомірним та скасування рішення Великоновосілківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 2491/06 06 серпня 2018 року про відмову у призначенні пенсії позивача; зобов'язати Великоновосілківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зобов'язання повторно розглянути питання щодо перерахунку пенсії позивача відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" на підставі заяви від 11 липня 2018 року зареєстрованої за № 3907 відповідно до записів трудової книжки і наданих документів (довідка № 219/к та довідки № 489 - 499 від 20 жовтня 2014 року з урахуванням висновків суду та норм чинного законодавства.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з такого.

Згідно наявних матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до адміністративного суду було сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн. згідно квитанції від 21 вересня 2018 року № 35434153.

Оскільки позовні вимоги задоволено, відповідно до ст. 139 КАС України суд присуджує стягнути судові витрати у розмірі 704,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", ст. 2, ст.6, ст.90, ст.132, ст.139, ст.193, ст.242-244, ст.246, ст.255, ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 ІПН: НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1) до Великоновосілківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, 85500, Донецька область, смт. Велика Новосілка, вул. Центральна, 103 про визнання неправомірними дії Великоновосілківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з моменту подачі заяви, тобто з 11 липня 2018 року, із застосуванням записів трудової книжки та показників довідок: довідка №219/к від 28 жовтня 2014 та довідки №488-489 від 28 жовтня 2014 року про заробітну плату для обчислення пенсії видані СТОВ Агрофірма "Зоря"; зобов'язання Великоновосілківське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком згідно ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" на підставі заяви від 11 липня 2018 року зареєстрованої за №3907 з урахуванням записів трудової книжки і наданих документів (довідка №219/к від 28 жовтня 2014 та довідки №488-489 від 28 жовтня 2014 року) - частково задовольнити.

Визнання неправомірним та скасування рішення Великоновосілківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 2491/06 06 серпня 2018 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 пенсію за віком згідно ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Зобов'язати Великоновосілківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зобов'язання повторно розглянути питання щодо перерахунку пенсії позивача відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" на підставі заяви від 11 липня 2018 року зареєстрованої за № 3907 відповідно до записів трудової книжки і наданих документів (довідка № 219/к та довідки № 489 - 499 від 20 жовтня 2014 року з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 16 листопада 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Шинкарьова І.В.