Справа № 800/497/17
Суддя: Прокопенко Олександр Борисович
Дата ухвалення: 2018-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року

м. Київ

Справа № 800/497/17

Провадження № 11-428заі18

Велика Палата Верховного Суду у складі:

головуючого Князєва В. С.,

судді-доповідача Прокопенка О. Б.,

суддів Бакуліної С. В., Британчука В. В., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,

за участю:

секретаря судового засідання - Ключник А. Ю.,

представника позивача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ПогребнякаС. П.,

розглянула в судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_5 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (далі - КДКП, Комісія) про визнання протиправним та скасування рішення, визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії

за апеляційною скаргою Комісії на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 12 березня 2018 року (судді Бившева Л. І., Васильєва І. А., Пасічник С. С., Ханова Р. Ф., Шипуліна Т. М.),

УСТАНОВИЛА:

У листопаді 2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до КДКП, в якому просив:

- визнати рішення КДКП від 27 вересня 2017 року № 134дп-17 «Про накладення дисциплінарного стягнення на прокурора Тячівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5» (далі - Рішення) протиправним і скасувати;

- визнати дії КДКП протиправними та зобов'язати її закрити дисциплінарне провадження № 11/2/4-100дс-26дп-17 щодо прокурора Тячівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5

Позовні вимоги ОСОБА_5 обґрунтовує тим, що відповідач безпідставно притягнув його до дисциплінарної відповідальності, оскільки він не визнаний винним у вчиненні адміністративного чи кримінального правопорушення щодо порушення ним установленого законом порядку подання декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру.

Позивач стверджує, що не мав наміру приховати або спотворити дані, зазначені у декларації, заповнив відповідні поля електронної декларації за 2016 рік та детально відобразив у них усе наявне в родичів майно, отримавши усно інформацію від своєї дружини. Про набуте дружиною і донькою майно за договором дарування від дарувальників - батьків дружини, позивач не знав і не міг знати, оскільки дружина і донька, які не є суб'єктами декларування у розумінні Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VІІ «Про запобігання корупції» (далі - Закон № 1700-VІІ), про це позивача не повідомляли.

ОСОБА_5 зазначає, що немає підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, передбачених пунктом 4 частини першої статті 43 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VІІ), оскільки порядок подання декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, визначений у Законі України від 7 квітня 2011 року № 3206-VІ «Про засади запобігання і протидії корупції», 1 вересня 2016 року втратив чинність, а питання контролю за достовірністю відображення відомостей в особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, віднесено до виключної компетенції Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - НАЗК).

Позивач вважає, що Комісія порушила порядок та процедуру розгляду висновку про наявність дисциплінарного проступку та ухвалення рішення в дисциплінарному провадженні щодо прокурора, передбачені статтями 47, 48 Закону № 1697-VІІ.

Рішенням від 12 березня 2018 року Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Судупозов ОСОБА_5 задовольнив частково. Визнав протиправним та скасував Рішення КДКП, у решті позов залишив без задоволення.

За висновком Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду здійснення контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у тому числі щодо достовірності й повноти відомостей, зазначених суб'єктом декларування у декларації, належить до виключної компетенції НАЗК. Оскільки НАЗК не затверджувало та не надсилало до Комісії обґрунтований висновок, який би свідчив про порушення прокурором ОСОБА_5 вимог законодавства у сфері запобігання корупції, суд вважає, що відповідач при прийнятті рішення про притягнення ОСОБА_5 до дисциплінарної відповідальності діяв не у межах повноважень, визначених у законі.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Комісія подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 12 березня 2018 року та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовити повністю.

Комісія вважає, що ОСОБА_5 обґрунтовано притягнено до дисциплінарної відповідальності за порушення ним вимог частини першої статті 1, пункту 7 частини першої статті 46 Закону № 1700-VІІ, та стверджує, що до компетенції НАЗК належить перевірка декларацій, а Комісія проводить дисциплінарну перевірку щодо встановлення певних фактів, у тому числі й щодо недекларування певних об'єктів (зокрема подарунків).

Відповідач також звертає увагу на те, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 43 Закону № 1697-VІІ питання подання декларації і змін до неї охоплюється повноваженнями щодо дисциплінарних проваджень.

У судовому засіданні представник Комісії підтримав апеляційну скаргу, надав пояснення, аналогічні доводам, наведеним у зазначеному процесуальному документі.

Представник позивача у судовому засіданні просив залишити апеляційну скаргу Комісії без задоволення.

Дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи Комісії, заслухавши доводи представників сторін у справі, перевіривши її матеріали та копії матеріалів дисциплінарного провадження № 11/2/4-100дс-26дп-17, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

При розгляді справи суд першої інстанції встановив такі фактичні обставини.

Наказом Прокуратури Закарпатської області від 14 грудня 2015 року № 1231к ОСОБА_5 призначено на посаду прокурора Тячівської місцевої прокуратури Закарпатської області з 15 грудня 2015 року.

До Прокуратури Закарпатської області з Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України надійшов лист від 5 квітня 2017 року № 25/2-33575-17 з інформацією щодо можливої недостовірності тверджень, зазначених прокурором ОСОБА_5 в анкеті доброчесності прокурора.

Прокурор Закарпатської області наказом від 10 квітня 2017 року № 71 зі змінами, внесеними наказом від 5 травня 2017 року № 94, призначив службове розслідування щодо прокурора Тячівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5

За результатами службового розслідування, проведеного в порядку перевірки доброчесності ОСОБА_5, складено висновок від 1 червня 2017 року, затверджений прокурором Закарпатської області 8 червня 2017 року.

У висновку опрацювання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, поданої ОСОБА_5 за 2016 рік, установлено таке: ОСОБА_5 у декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, а саме у розділі 3 «Об'єкти нерухомості» вказав, що його дружина ОСОБА_6 набула право власності на нерухоме майно на загальну суму 2 842 199 грн. а дочка ОСОБА_7 - на нерухоме майно на загальну суму 685 172 грн. У цьому розділі декларації ОСОБА_5 відобразив відомості з розділу 3 «Об'єкти нерухомості», у тому числі про об'єкти (земельні ділянки, будинки та ніші будинки), набуті у 2016 році членами його сім'ї (подаровані дружині та дочці батьками дружини). Зазначені об'єкти в розумінні Закону № 1700-VІІ розглядаються як один з видів доходу (подарунки), а тому вартість цих подарунків повинна бути відображена також у розділі 11 «Доходи, у тому числі подарунки». ОСОБА_5 не відобразив зазначені доходи (подарунки) у розділі 11 декларації «Доходи, у тому числі подарунки».

У розділі 6 декларації ОСОБА_5 зазначив, що його дружина у 2016 році набула право власності на транспортний засіб марки «JEEP моделі «GRAND CHEROKEE», 2013 року випуску. Згідно з розрахунком вартості транспортних засобів, розміщеним на сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України

середньоринкова вартість автомобіля зазначеної марки та моделі, 2013 року випуску, становить 691 118,78 грн.

У висновку службового розслідування запропоновано відомості про недостовірність тверджень, поданих ОСОБА_5 в анкеті доброчесності прокурора в частині достовірності декларування доходів членів сім'ї та недостовірної інформації про майно членів сім'ї, зокрема автомобіль марки «JEEP» моделі «GRAND CHEROKEE», 2013 року випуску, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом декларування ОСОБА_5 недостовірної інформації за статтею 366-1 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Крім того, запропоновано копію висновку за результатами службового розслідування направити до НАЗК для вирішення питання про проведення перевірки щорічної декларації ОСОБА_5 за 2016 рік.

НАЗК рішенням від 29 червня 2017 року № 248 доручило члену агентства - заступнику Голови НАЗК Радецькому Р. С. з 30 червня 2017 року провести повну перевірку декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема за 2016 рік щодо ОСОБА_5

Генеральна інспекція Генеральної прокуратури України за результатами перевірки доброчесності дійшла висновку про вчинення прокурором Тячівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 дисциплінарного проступку, передбаченого пунктами 1 і 6 частини першої статті 43 Закону № 1697-VІІ, і на підставі частини третьої статті 46 цього Закону звернулася до КДКП з відповідною заявою від 15 липня 2017 року № 25/2-33575-17.

У заяві (дисциплінарній скарзі) про вчинення прокурором ОСОБА_5 дисциплінарного проступку Генеральна інспекція Генеральної прокуратури України з посиланням на частину першу статті 1, пункт 7 частини першої статті 46 Закону № 1700-VІІ вказала, що прокурор Тячівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 у розділі 11 «Доходи, у тому числі подарунки» не відобразив як дохід подарунки (майно, набуте дружиною ОСОБА_6 та дочкою ОСОБА_7 на підставі договорів дарування від батьків дружини - ОСОБА_9 та ОСОБА_10, а саме автомобіль марки «JEEP» моделі «GRAND CHEROKEE», 2013 року випуску, придбаний на підставі договору купівлі-продажу від 9 вересня 2016 року за ціною, нижчою мінімальної ринкової вартості).

Також Генеральна інспекція Генеральної прокуратури України зазначила, що Прокуратурою Закарпатської області за фактом подання прокурором

ОСОБА_5 завідомо недостовірних відомостей у декларації 14 червня 2017 року внесено відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000213 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 366-1 КК (декларування недостовірної інформації), та розпочато досудове розслідування; відповідно до пункту 13 розділу ІІ Порядку проведення таємної перевірки доброчесності прокурорів в органах прокуратури України, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 16 червня 2016 року № 205 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 червня 2016 року за № 875/29005, за результатами перевірки доброчесності управлінням внутрішньої безпеки Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України складено відповідну довідку від 3 липня 2017 року № 25/2-3991ра-17 про те, що прокурор ОСОБА_5 не пройшов таємну перевірку доброчесності.

Член КДКП ОСОБА_11 рішенням від 21 липня 2017 року № 100дс-17 відкрив дисциплінарне провадження щодо прокурора Тячівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5

На запит члена Комісії ОСОБА_11 від 21 липня 2017 року № 11/2/4-100де-17-132вих.17 Прокурор Закарпатської області Гаврилюк В. О. у листі від 28 липня 2017 року № 11-418вих.17 повідомив, що досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого статтею 366-1 КК, триває, у кримінальному провадженні особам про підозру не повідомлялось.

Департамент фінансового контролю та моніторингу способу життя НАЗК у листі від 10 серпня 2017 року № 55-09/27963/17 повідомив Комісію, що повна перевірка декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поданої ОСОБА_5 за 2016 рік, станом на 10 серпня 2017 року триває. У листі також зазначено, що відповідно до Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням цього агентства від 10 лютого 2017 року № 56, строк здійснення повної перевірки декларації складає 60 календарних днів з дня прийняття рішення, і в разі необхідності строк може бути продовжено не більше ніж на 30 календарних днів.

Відповідно до висновку члена Комісії ОСОБА_11 від 8 вересня 2017 року № 11/2/4-100дс-26дп-17 ОСОБА_5 вчинив дисциплінарний проступок, передбачений пунктом 4 частини першої статті 43 Закону № 1697-VІІ.

Рішенням КДКП ОСОБА_5 притягнуто до дисциплінарної відповідальності, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 43 Закону № 1697-VІІ, та накладено на нього дисциплінарне стягнення у виді догани.

Комісія дійшла висновку про те, що ОСОБА_5 порушив вимоги частини першої статті 1, пункту 7 частини першої статті 46 Закону № 1700-VІІ, оскільки не вказав у розділі 11 декларації «Доходи, у тому числі подарунки» відомості про те, що його дружина ОСОБА_6 набула право власності на нерухоме майно на загальну суму 2 842 199 грн та на рухоме майно (автомобіль) на загальну суму 691 118 грн, а його дочка ОСОБА_7 - на нерухоме майно на загальну суму 685 172 грн за договорами дарування від батьків дружини.

Копію рішення про накладення на прокурора дисциплінарного стягнення направлено особисто прокурору ОСОБА_5 на його службову адресу та отримано ним, що підтверджується копією листа від 3 жовтня 2017 року № 11/2/4-100дс-26дп-17-2107вих.17 та копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 017.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 44 Закону № 1697-VII дисциплінарне провадження здійснюється КДКП.

Відповідно до частини першої статті 45 Закону № 1697-VII дисциплінарне провадження - це процедура розгляду КДКП дисциплінарної скарги, в якій містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку.

Комісія є колегіальним органом, що відповідно до повноважень, передбачених Законом № 1697-VІІ, визначає рівень фахової підготовки осіб, які виявили намір зайняти посаду прокурора, та вирішує питання щодо дисциплінарної відповідальності, переведення та звільнення прокурорів з посади. Порядок роботи КДКП визначається положенням, прийнятим всеукраїнською конференцією прокурорів (частини перша, третя статті 73 Закону № 1697-VІІ).

Частина друга статті 45 Закону № 1697-VІІ передбачає, що право на звернення до КДКП з дисциплінарною скаргою про вчинення прокурором дисциплінарного проступку має кожен, кому відомі такі факти.

Відповідно до частини четвертої статті 46 Закону № 1697-VІІ після відкриття дисциплінарного провадження член КДКП проводить перевірку в межах обставин, повідомлених у дисциплінарній скарзі. У разі виявлення під час перевірки інших обставин, що можуть бути підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності, інформація про це включається у висновок члена КДКП за результатами перевірки.

Відповідно до частини п'ятої статті 19 Закону № 1697-VІІ прокурор зобов'язаний щорічно проходити таємну перевірку доброчесності. Таємну перевірку доброчесності прокурорів Генеральної прокуратури України, регіональних і місцевих прокуратур проводять підрозділи внутрішньої безпеки в порядку, затвердженому Генеральним прокурором України.

У пункті 4 розділу 3 Положення про Генеральну інспекцію Генеральної прокуратури України, затвердженого наказом Генерального прокурора України 16 червня 2016 року № 204, передбачено, що проведення службових розслідувань щодо прокурорів та працівників органів прокуратури (крім Спеціалізованої антикорупційної прокуратури) є основним завданням Генеральної інспекції.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 43 Закону № 1697-VІІ прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав порушення встановленого законом порядку подання декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру.

Частиною першою статті 4 Закону № 1700-VІІ встановлено, що НАЗК є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Згідно з пунктом 8 частини першою статті 11 Закону № 1700-VІІ до повноважень НАЗК належить, зокрема, здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до частини другої статті 49 Закону № 1700-VІІ державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, а також юридичні особи публічного права зобов'язані перевіряти факт подання суб'єктами декларування, які в них працюють (працювали або входять чи входили до складу утвореної в органі конкурсної комісії, до складу Громадської ради доброчесності,

відповідних громадських рад, рад громадського контролю, утворених при державних органах), відповідно до цього Закону декларацій та повідомляти НАЗК про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій у визначеному ним порядку.

Частиною першою статті 50 Закону № 1700-VІІ передбачено, що повна перевірка декларації полягає у з'ясуванні достовірності задекларованих відомостей, точності оцінки задекларованих активів, перевірці на наявність конфлікту інтересів та ознак незаконного збагачення і може здійснюватися у період здійснення суб'єктом декларування діяльності, пов'язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а також протягом трьох років після припинення такої діяльності; обов'язковій повній перевірці підлягають декларації службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, суб'єктів декларування, які займають посади, пов'язані з високим рівнем корупційних ризиків, перелік яких затверджується НАЗК; обов'язковій повній перевірці також підлягають декларації, подані іншими суб'єктами декларування, у разі виявлення у них невідповідностей за результатами логічного та арифметичного контролю; НАЗК проводить повну перевірку декларації, а також самостійно проводить повну перевірку інформації, яка підлягає відображенню в декларації, щодо членів сім'ї суб'єкта декларування у випадках, передбачених частиною сьомою статті 46 цього Закону.

Відповідно до абзацу п'ятого частини першої статті 50 Закону № 1700-VІІ НАЗК проводить перевірку декларації на підставі інформації, отриманої від фізичних та юридичних осіб, із засобів масової інформації та інших джерел, про можливе відображення у декларації недостовірних відомостей.

Згідно із частиною другою цієї статті у разі встановлення за результатами повної перевірки декларації відображення у декларації недостовірних відомостей НАЗК письмово повідомляє про це керівника відповідного державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права, в якому працює відповідний суб'єкт декларування, та спеціально уповноважені суб'єкти у сфері протидії корупції.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що здійснення контролю та перевірки декларацій, у тому числі достовірності відомостей, зазначених суб'єктом декларування у декларації, належить до виключної компетенції НАЗК. Здійснення контролю та перевірки декларацій до компетенції Комісії не входить.

За таких обставин Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду про те, що оскільки

НАЗК у передбаченому законом порядку не надала висновку, який би свідчив про порушення прокурором ОСОБА_5 вимог частини першої статті 1, пункту 7 частини першої статті 46 Закону № 1700-VІІ та слугував би доказом його вини у вчиненні правопорушення, пов'язаного з корупцією, Рішення Комісії про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності ухвалено поза межами повноважень КДКП, визначених у законі.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року (справа № 800/433/17).

Посилання представника КДКП у судовому засіданні на рішення НАЗК від 5 квітня 2018 року № 649 про результати здійснення повної перевірки декларації, поданої ОСОБА_5 за 2016 рік, яким констатовано порушення вимог пунктів 2, 7 частини першої статті 46 Закону № 1700-VІІІ, за відсутності ознак правопорушень, передбачених статтею 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення та статтею 366-1 КК, не заслуговують на увагу, адже зазначене рішення НАЗК ухвалила після здійснення перевірки і прийняття оскаржуваного Рішення Комісією та розгляду позову ОСОБА_5 судом першої інстанції.

Оскільки Комісія не наділена повноваженнями щодо контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функції держави або місцевого самоврядування, суд першої інстанції обґрунтовано скасував її рішення про притягнення ОСОБА_5 до дисциплінарної відповідальності, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 43 Закону № 1697-VІІ, належним чином умотивувавши своє рішення, тому правові підстави для задоволення апеляційної скарги Комісії відсутні.

Велика Палата Верховного Суду не встановила порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315, частини першої статті 316 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що суд прийняв правильне і законне рішення, доводи відповідача, наведені в апеляційній скарзі,

висновків суду не спростовують, а отже, немає підстав для скасування рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 12 березня 2018 року.

Керуючись статтями 242, 266, 292, 310, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду

ПОСТАНОВИЛА:

1. Апеляційну скаргу Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів залишити без задоволення.

2. Рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 12 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Князєв
Суддя-доповідач О. Б. Прокопенко
Судді: С. В. Бакуліна Н. П. Лященко
В. В. Британчук Л. І. Рогач
Д. А. Гудима І. В. Саприкіна
В. І. Данішевська О. М. Ситнік
О. С. Золотніков О. С. Ткачук
О. Р. Кібенко В. Ю. Уркевич
Л. М. Лобойко О. Г. Яновська