Справа № 826/9427/16
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2018-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2018 року 15:32 № 826/9427/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючої судді Кузьменко А.І., суддів: Добрівської Н.А., Маруліної Л.О., при секретарі судовго засідання Прокопенко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Акціонерного товариства «Миколаївобленерго»

до Державної фіскальної служби України,

Державної казначейської служби України

про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії, -

за участю представників сторін:

представника позивача - Вдовиченко О.А., Колодяжна Ю.А.

представника відповідача-1 - не з'явився

представника відповідача-2 - не з'явився

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Миколаївобленерго» (далі по тексту - ПАТ «Миколаївобленерго») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної фіскальної служби України (далі по тексту - відповідач-1, ДФС), Державної казначейської служби України (далі по тексту - відповідач-2, Казначейство), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України та Державної казначейської служби України по незабезпеченню автоматичного збільшення показника ?Поп.Рах у системі електронного адміністрування податку на додану вартість на суму 43 373 574,48 грн у визначений законом термін;

- зобов'язати Державну казначейську службу України забезпечити автоматичне збільшення суми у системі електронного адміністрування податку на додану вартість на суму 43 373 574,48 грн шляхом зменшення залишку узгоджених податкових зобов'язань з податку на додану вартість позивача на суму 43 373 574,48 та повідомити про це Державну фіскальну службу України;

- зобов'язати Державну фіскальну службу України збільшити показник ?Поп.Рах у системі електронного адміністрування податку на додану вартість на суму 43 373 574,48 грн, на яку Публічне акціонерне товариство «Миколаївобленерго» має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних, відобразивши відповідне збільшення у витягу з системи електронного адміністрування податку на додану вартість.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що бездіяльність відповідачів по незабезпеченню автоматичного збільшення суми, на яку позивач має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, є протиправною. На думку позивача, відповідачі, не забезпечивши таке автоматичне збільшення суми, порушили статтю 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів « 2, 4, 7, 11 до Конвенції», а саме право на мирне володіння своїм майном, що також є невід'ємним правом на повагу до своєї власності.

Також, представник позивача зазначив, що затримання відображення/поповнення показника ?Поп.Рах у системі електронного адміністрування фактично призвело до негативного впливу на господарську діяльність позивача, оскільки останній не мав змоги виконати свої зобов'язання з реєстрації податкових накладних своїм споживачам. Крім того, така ситуація призводить до порушення позивачем строків реєстрації податкових накладних та коригувань до них.

У письмових запереченнях на адміністративний позов представник Державної фіскальної служби України повідомив, що інформація від Казначейства про проведені розрахунки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №375, у тому числі по Публічному акціонерному товариству «Миколаївобленерго», надійшла до Державної фіскальної служби України листом від 29 грудня 2015 року №9-08/1224-33017 про надходження коштів в результаті проведених розрахунків станом на 28 грудня 2015 року у сумі 43 373 574,48 грн. за договорами від 10 грудня 2015 року №26-29, №31-42.

Також представником Державної фіскальної служби України зазначено, що інформація від Казначейства надійшла в паперовому вигляді, а не в електронному, як це передбачено Угодою про інформаційне співробітництво між Державною фіскальною службою України та Державною казначейською службою України, тому така інформація потребувала обробки, переведення в електронний вигляд та формування Коригуючих реєстрів узгоджених податкових зобов'язань платника податків, не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав, в межах проведених розрахунків з погашення заборгованості з податку на додану вартість за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах.

При цьому, Товариство з обмеженою відповідальністю «Програміка», що є розробником програмного забезпечення ДФС, листом від 25 січня 2016 року №02-15/2 підтверджено, що всі пакети Коригуючих реєстрів типу 8 були передані Казначейству 18 січня 2016 року, по всіх пакетах інформаційна система ДФС отримала відповідь про успішну доставку.

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 вересня 2016 року відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено праву до судового розгляду (суддя Кобилянський К.М.).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 листопада 2016 року суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 червня 2017 року справа прийнята до провадження суддею Кузьменко В.А. та призначено її до розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 листопада 2017 року справа прийнята до провадження суддею Власенковою О.О. та призначено попереднє судове засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 лютого 2018 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 липня 2018 року справу прийнято до провадження суддею Кузьменко А.І. та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 серпня 2018 року закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні 08 листопада 2018 року задоволено клопотання представників позивача та змінено найменування позивача з Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго» на Акціонерне товариство «Миколаївобленерго» (далі по тексту - позивач). Під час судового розгляду справи представники позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Представники відповідачів в судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час та місце проведення судового розгляду справи повідомлялись належним чином. Про причини неявки суд не повідомили, заяв/клопотань до суду не надходило.

Заслухавши пояснення представників позивача, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

10 грудня 2015 року укладено договори про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року №375 «Про затвердження Порядку використання у 2010 році коштів, передбачених у державному бюджеті для реструктуризації вугільної та торфодобувної промисловості, у тому числі погашення заборгованості за спожиту у минулих періодах електричну енергію», зокрема:

- №26 між ГУ ДКСУ в Миколаївській області, Департаментом фінансів Миколаївської обласної державної адміністрації, Управлінням ЖКГ Миколаївської обласної державної адміністрації, Департаментом фінансів Миколаївської міської ради, Департаментом ЖКГ Миколаївської міської ради, Фінансовим управлінням Вознесенської міської ради, Управлінням ЖКГ та капітального будівництва Вознесенської міської ради та ПАТ «Миколаївобленерго» на суму 873 768,64 грн;

- 27 між ГУ ДКСУ в Миколаївській області, Департаментом фінансів Миколаївської обласної державної адміністрації, Управлінням ЖКГ Миколаївської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням Новобузької міської ради, Новобузькою райдержадміністрацією, КП «Водопровідні мережі» та ПАТ «Миколаївобленерго» на суму 551 283,50 грн.;

- №28 між ГУ ДКСУ в Миколаївській області, Департаментом фінансів Миколаївської обласної державної адміністрації, Управлінням ЖКГ Миколаївської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням Арбузинської районної державної адміністрації, Арбузинською райдержадміністрацією, КП «Вода-Ар» та ПАТ «Миколаївобленерго» на суму 51,479,00 грн.;

- №29 між ГУ ДКСУ в Миколаївській області, Департаментом фінансів Миколаївської обласної державної адміністрації, Управлінням ЖКГ Миколаївської обласної державної адміністрації, Департаментом фінансів Миколаївської міської ради, Департаментом ЖКГ Миколаївської міської ради, МКП «Миколаївводоканал» та ПАТ «Миколаївобленерго» на суму 14 177 288,90 грн.;

- №31 між ГУ ДКСУ в Миколаївській області, Департаментом фінансів Миколаївської обласної державної адміністрації, Управлінням ЖКГ Миколаївської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням Первомайської міської ради, Управлінням ЖКГ Первомайської міської ради, КП «Первомайський міський водоканал» та ПАТ «Миколаївобленерго» на суму 4 100 856,97 грн.;

- №32 між ГУ ДКСУ в Миколаївській області, Департаментом фінансів Миколаївської обласної державної адміністрації, Управлінням ЖКГ Миколаївської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням Очаківської міської ради, КП «Очаківводоканал» та ПАТ «Миколаївобленерго» на суму 448 736,30 грн.;

- №33 між ГУ ДКСУ в Миколаївській області, Департаментом фінансів Миколаївської обласної державної адміністрації, Управлінням ЖКГ Миколаївської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням Снігурівської райдержадміністрації, Снігурівською райдержадміністрацією, КП «Снігурівський комунальник» та ПАТ «Миколаївобленерго» на суму 574 001,61 грн.;

- №34 між ГУ ДКСУ в Миколаївській області, Департаментом фінансів Миколаївської обласної державної адміністрації, Управлінням ЖКГ Миколаївської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням Жовтневої райдержадміністрації, ТОВ «Єдині комунальні системи» та ПАТ «Миколаївобленерго» на суму 390 308,00 грн.;

- №35 між ГУ ДКСУ в Миколаївській області, Департаментом фінансів Миколаївської обласної державної адміністрації, Управлінням ЖКГ Миколаївської обласної державної адміністрації, Департаментом фінансів Миколаївської міської ради, Департаментом ЖКГ Миколаївської міської ради, Фінансовим управлінням Вознесенської районної державної адміністрації, КП «Орбіта» та ПАТ «Миколаївобленерго» на суму 95 124,21 грн.;

- №36 між ГУ ДКСУ в Миколаївській області, Департаментом фінансів Миколаївської обласної державної адміністрації, Управлінням ЖКГ Миколаївської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням Миколаївської райдержадміністрації, КП «Житлово-комунальний сервіс «Антіміцин» та ПАТ «Миколаївобленерго» на суму 92 328,00 грн.;

- №37 між ГУ ДКСУ в Миколаївській області, Департаментом фінансів Миколаївської обласної державної адміністрації, Управлінням ЖКГ Миколаївської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням Веселинівської райдержадміністрації, Веселинівською райдержадміністрацією, КП «Веселинівський водоканал» та ПАТ «Миколаївобленерго» на суму 60 189,37 грн.;

- №38 між ГУ ДКСУ в Миколаївській області, Департаментом фінансів Миколаївської обласної державної адміністрації, Управлінням ЖКГ Миколаївської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням Веселинівської райдержадміністрації, Веселинівською райдержадміністрацією, МКП «Веселинівський водопостач» та ПАТ «Миколаївобленерго» на суму 248 172,00 грн.;

- №39 між ГУ ДКСУ в Миколаївській області, Департаментом фінансів Миколаївської обласної державної адміністрації, Управлінням ЖКГ Миколаївської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням Миколаївської райдержадміністрації, ПП «Весняне» та ПАТ «Миколаївобленерго» на суму 102 370,00 грн.;

- №40 між ГУ ДКСУ в Миколаївській області, Департаментом фінансів Миколаївської обласної державної адміністрації, Управлінням ЖКГ Миколаївської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням Первомійської міської ради, Управлінням ЖКГ Первомайської міської ради, КП Первомайської міської ради «Тепло» та ПАТ «Миколаївобленерго» на суму 2 200 216,38 грн.;

- №41 між ГУ ДКСУ в Миколаївській області, Департаментом фінансів Миколаївської обласної державної адміністрації, Управлінням ЖКГ Миколаївської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням Жовтневої райдержадміністрації, ЖКП Галицинівської сільської ради «Дельфін» та ПАТ «Миколаївобленерго» на суму 68 988,00 грн.;

- №42 між ГУ ДКСУ в Миколаївській області, Департаментом фінансів Миколаївської обласної державної адміністрації, Управлінням ЖКГ Миколаївської обласної державної адміністрації, Департаментом фінансів Миколаївської міської ради, Департаментом ЖКГ Миколаївської міської ради, ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» та ПАТ «Миколаївобленерго» на суму 19 338 463,60 грн.

Загальна сума взаємозаліку згідно вказаних договорів складає 43 373 574,48 грн.

Як стверджує позивач, на виконання пункту 10 даних договорів ПАТ «Миколаївобленерго» 15 грудня 2015 року перерахувало на поточний рахунок №9002, відкритий в ГУ ДКСУ в Одеській області суми податкових зобов'язань з податку на додану вартість на підставі платіжних доручень: №40 від 15 грудня 2015 року на суму 873 768,64 грн.; №42 від 15 грудня 2015 року на суму 551 283,50 грн.; №44 від 15 грудня 2015 року на суму 51 479,00 грн.; №46 від 15 грудня 2015 року на суму 12 241 389,30 грн.; №48 від 15 грудня 2015 року на суму 4 100 856,97 грн.; №50 від 15 грудня 2015 року на суму 448 736,50 грн.; №52 від 15 грудня 2015 року на суму 574 001,61 грн.; №54 від 15 грудня 2015 року на суму 390 308,00 грн.; №56 від 15 грудня 2015 року на суму 95 124,21 грн.; №58 від 15 грудня 2015 року на суму 92 328,00 грн., №60 від 15 грудня 2015 року на суму 30 189,37 грн.; №62 від 15 грудня 2015 року на суму 248 172,00 грн.; №64 від 15 грудня 2015 року на суму 102 370,00 грн.; №66 від 15 грудня 2015 року на суму 2 200 216,38 грн.; №68 від 15 грудня 2015 року на суму 68 988,00 грн., №70 від 15 грудня 2015 року на суму 19 338 463,60 грн.; №71 від 15 грудня 2015 року на суму 1 935 899,60 грн.

Наведені суми податкових зобов'язань з податку на додану вартість зараховані на поточний рахунок №9002 28 грудня 2015 року.

Також з матеріалів справи вбачається, що Державна казначейська служба України відкрила ПАТ «Миколаївобленерго» рахунок в системі електронного адміністрування №1347, однак на даний електронний рахунок кошти в сумі 43 373 574,48 грн. не зараховані у законодавчо передбачений строк, на підтвердження чого позивачем надано копії витягів з системи електронного адміністрування податку на додану вартість станом на 28 грудня 2015 року, 04 січня 2016 року та 07 червня 2016 року.

У зв'язку з незарахуванням грошових коштів у сумі 43 373 574,48 грн. позивач звертався до суб'єктів владних повноважень щодо зобов'язання здійснення такого зарахування.

Так, листом від 04 лютого 2016 року №2403/6/99-99-15-01-05-15 Державна фіскальна служба України повідомила, що для здійснення розрахунків із погашення заборгованості з різниці у тарифах ДФС направлено до Державної казначейської служби України реєстри. Також зазначено, що відповідно до вказаних реєстрів Казначейство зменшує залишок узгоджених податкових зобов'язань платника податку, не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав, та повідомляє про це ДФС. Наразі така інформація від Казначейства не надходила.

Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області за результатами розгляду звернення позивача від 27 січня 2016 року №01/26-642 направило на адресу ПАТ «Миколаївобленерго» лист №06-08/418-1235 від 16 лютого 2016 року, в якому зазначило, що проведення розрахунків з бюджетом з використанням рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість відбувається безпосередньо на рівні центрального апарату Казначейства України. За таких обставин, Головне управління з метою вирішення питання щодо зарахування у показник «Загальна сума поповнення електронного рахунку з поточного рахунку платника податку» погашеного грошового зобов'язання з ПДВ пропонує звернутись до відповідного територіального органу Державної фіскальної служби.

Також, в матеріалах справи наявний лист Державної фіскальної служби України від 23 березня 2016 року №6284/6/99-99-15-01-05-15, зі змісту якого вбачається, що ДФС забезпечено обробку наданої інформації та направлено до Державної казначейської служби України засобами електронного зв'язку коригуючі реєстри узгоджених податкових зобов'язань платника податків, не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав, в межах проведених розрахунків з погашення заборгованості з податку на додану вартість за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах, про що ДКСУ повідомлено листом ДФС.

За результатами численних зустрічей представників Міністерства фінансів України, Державної фіскальної служби України та Державної казначейської служби України прийнято рішення, що єдиним можливим шляхом врегулювання вказаного питання є внесення змін до пункту 9 Порядку електронного адміністрування ПДВ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року №569 «Деякі питання електронного адміністрування податку на додану вартість».

Крім того, листом №10-08/534-3983 від 10 березня 2016 року Державна казначейська служба України повідомила ПАТ «Миколаївобленерго» про те, що Державною фіскальною службою України коригуючі реєстри не надавались.

Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального головного управління ДФС на лист позивача від 24 лютого 2016 року №01/29-1491 щодо зарахування коштів по проведених ПАТ «Миколаївобленерго» розрахунках, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року №375 повідомила, що реєстраційна сума обчислюється автоматично та централізовано на рівні ДФС для кожного платника податку щоразу як відбувається зміна значення будь-якого з показників формули. Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального головного управління ДФС з метою вирішення питання щодо зарахування коштів звернулась до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників у сприянні щодо вирішення даного питання.

Листом від 06 квітня 2016 року №7660/6/99-99-15-01-05-15 Державна фіскальна служба України за результатами розгляду звернення ПАТ «Миколаївобленерго» від 02 березня 2016 року №01/26-1677, яке надійшло з Міністерства фінансів України листом від 21 березня 2016 року №31-11120-09-10/8048 щодо розрахунку суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних у системі електронного адміністрування ПДВ, повідомила, що ДФС отримано з Державної казначейської служби України на паперових носіях зведену інформацію про суб'єктів господарювання щодо зарахування до бюджету сум ПДВ у межах розрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року №375. Зазначена інформація включає дані щодо ПАТ «Миколаївобленерго» на суму 43 373 574,48 грн.

Зважаючи на те, що поповнення електронного рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість на суму 43 373 574,48 грн. не відбулось, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

З 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким Податковий кодекс України доповнено статтею 200-1, що запровадила нові правила функціонування системи електронного адміністрування податку на додану вартість.

Так, система електронного адміністрування податку на додану вартість запроваджена поетапно відповідно до пункту 35 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України: з 1 січня до 1 липня 2015 року - у тестовому режимі; з 1 липня 2015 року - на постійній основі.

Пунктами 1-3 постанови Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року №375, якою регулюється питання погашення у 2015 році заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, встановлено, що порядок та умови визначають механізм надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування (далі - субвенція).

Субвенція надається з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування (далі - заборгованість), за рахунок джерел, зазначених у пунктах 8 і 9 статті 11 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», згідно з розподілом, наведеним у додатку 1.

Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року №569 «Деякі питання електронного адміністрування податку на додану вартість» (далі по тексту - Порядок № 569).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 569, електронний рахунок у системі електронного адміністрування ПДВ - це рахунок, відкритий платнику податку в Казначействі, на який платником перераховуються кошти з власного поточного рахунка в сумах, необхідних для збільшення розміру суми, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН, а також у сумах, недостатніх для сплати до бюджету узгоджених податкових зобов'язань з цього податку. Кошти з такого рахунка підлягають перерахуванню до бюджету та/або на спеціальний рахунок.

За змістом пункту 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України (у редакції, яка діяла до 29 липня 2015 року), платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму податку, обчислену за формулою, яка зазначена у цій статті.

29 липня 2015 року набрав чинності Закон України від 16 липня 2015 року №643-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість», яким підрозділ 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України доповнено пунктом 34, яким встановлено, що станом на третій робочий день після дати набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість» зареєстрованим платникам податку значення суми податку (позитивне або від'ємне), на яку такий платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначене пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу, та значення усіх її складових, визначених цим Кодексом, дорівнюють нулю, крім значень її складових ?НаклОтр, ?НаклВид та ?Митн, що були сформовані починаючи з 1 липня 2015 року.

Підпунктом 4 пункту 34 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України встановлено, що зареєстрованим платникам податку таке значення автоматично збільшується контролюючим органом до 31 липня 2015 року для платників податків, що застосовують звітний (податковий) період місяць, без проведення перевірок, передбачених статтею 200 цього Кодексу, на суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, та суму непогашеного від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду, що зазначено в податковій звітності з податку на додану вартість, у якій відображаються розрахунки з бюджетом та/або відображаються операції, що стосуються спеціального режиму оподаткування відповідно до статті 209 цього Кодексу, за червень 2015 року. На таку суму платником податку збільшується розмір суми податкового кредиту за звітний (податковий) період (2015 року).

Як вбачається з тексту листа Державної казначейської служби України від 10 березня 2016 року №10-08/534-3983, на викання пункту 9 Порядку №569 Казначейство починаючи із 11 грудня 2015 року надавало Державній фіскальній службі України інформацію щодо зарахованих за попередній день сум з податку на додану вартість за результатами проведених розрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року №375. На підставі інформації Казначейства про проведення розрахунків Державна фіскальна служба України відповідно до пункту 9 Порядку №569 повинна сформувати не пізніше ніж протягом наступного робочого дня з дати отримання такої інформації та надіслати Казначейству коригуючі реєстри у межах залишку узгоджених податкових зобов'язань платника податку, не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав, але не більше суми проведених розрахунків, однак Державною фіскальною службою України такі коригуючі реєстри не надавались.

У письмових запереченнях представник Державної фіскальної служби України зазначив, що остання направила до Казначейства лист-повідомлення від 18 січня 2016 року №716/5/99-99-23-01-16 (а.с. 159) про направлення до Казначейства коригуючих реєстрів на суми зменшення залишку узгоджених податкових зобов'язань платника податку, не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав, в поповнення рахунка в системі електронного адміністрування податку.

Листом від 21 січня 2016 року №10-08/151-1122 Державна казначейська служба України повідомила Державній фіскальній службі України про те, що за даними АС «Є-Казна» (електронне адміністрування податку на додану вартість) інформація щодо обробки коригуючих реєстрів, зазначених в листі Державної фіскальної служби України, відсутня.

Водночас, в матеріалах справи наявний лист Товариства з обмеженою відповідальністю «Програміка» від 25 січня 22016 року №02-15/2, адресований Державній фіскальній службі України, зі змісту якого вбачається підтвердження інформації щодо коректної передачі до Державної казначейської служби України коригуючих реєстрів на суми зменшення залишку узгоджених податкових зобов'язань 18 січня 2016 року. Всі пакети 8-го типу були передані 18 січня 2016 року, по всіх пакетах інформаційна система Державної фіскальної служби України отримала відповідь про успішну доставку.

Додатково проінформовано, що відповідно до документу «Доопрацювання АС «Є-Казна» щодо електронного адміністрування податку на додану вартість, специфікації взаємодії з системами автоматизації Державної фіскальної служби», успішно переданим вважається пакет, який отримав відповідь від системи Державної казначейської служби України зі статусом NEW в полі квитанції . Всі пакети типу 8, передані до Державної казначейської служби України 18 січня 2016 року, отримали квитанцію зі статусом NEW, що зафіксовано в журналі передачі пакетів інформаційної системи Державної фіскальної служби України.

Представником відповідача-2 наведені обставини не спростовано та не надано до суду будь-яких заперечень проти позову.

Таким чином, судом встановлено, що на виконання вимог пункту 9 Порядку №569 контролюючим органом та органом казначейства були виконані наступні, передбачені чинним законодавством, дії:

1) інформація про проведення розрахунків з податку була надана Казначейством до ДФС у розрізі платників податку, що підтверджується відповідними листами;

2) на підставі інформації про проведення розрахунків, отриманої від Казначейства, ДФС сформувало та надіслало Казначейству коригуючі реєстри у межах залишку узгоджених податкових зобов'язань платника податку, не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав, але не більше суми проведених розрахунків, що підтверджується листом від 18 січня 2016 року №716/5/99-99-23-01-16 (а.с. 159), листом Товариства з обмеженою відповідальністю «Програміка» від 25 січня 2016 року № 02-15/2 (а.с. 162).

При цьому, суд звертає увагу, що наявні матеріали не містять доказів зменшення Державною казначейською службою України залишку узгоджених податкових зобов'язань платника податку, не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що Державною фіскальною службою України були виконані щодо позивача вимоги, передбачені пунктом 9 Порядку №569, в зв'язку з чим позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача -1, на думку суду, задоволенню не підлягають.

Натомість Державною казначейською службою України були порушені вимоги цього Порядку в частині зменшення залишку узгоджених податкових зобов'язань платника податку, не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав, що обліковується Казначейством до виконання в повному обсязі, та повідомлення про це Державної фіскальної служби України.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності Державної казначейської служби України по незабезпеченню автоматичного збільшення показника ?Поп.Рах у системі електронного адміністрування податку на додану вартість на суму 43 373 574,48 грн у визначений законом термін.

Крім того, суд звертає увагу, що аналізуючи вказані листи відповідачів, позивачу фактично не надано відповіді щодо причин не проведення коштів отриманої субвенції і сплаченої до державного бюджету в якості погашення податкової заборгованості з податку на додану вартість через електронний рахунок ПДВ.

При цьому, з огляду на приписи Податкового кодексу України, а також на те, що право збільшення суми поповнення електронного рахунку ПАТ «Миколаївобленерго» у системі адміністративного адміністрування ПДВ на суму 43 373 574,48 грн. виникло у останнього з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року №375, суд дійшов висновку про наявність у Державної фіскальної служби України обов'язку автоматично збільшити таке значення платнику, що дає можливість для задоволення вимоги про зобов'язання відповідача-1 вчинити відповідні дії.

Поряд з цим, суд зазначає, що фіскальний інтерес держави не може слугувати виправданням або підставою для позбавлення платника податків права використати субвенцію у розмірі 43 373 574,48 грн. на погашення різниці у тарифах, з цільовим призначенням погашення заборгованості з ПДВ шляхом збільшення на його суму значення реєстраційної суми в системі електронного адміністрування податку.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справах Burdov v. Russia, no. 59498/00, § § 37-38, ECHR 2002), Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office) зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою в особі відповідних суб'єктів владних повноважень, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. При цьому, якщо держава схвалила певну концепцію, то суб'єкт владних повноважень вважатиметься таким, що діє протиправно, якщо він відступить від встановлених обов'язків, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у суб'єктів відповідних правовідносин стосовно суворого додержання уповноваженим державою суб'єктом владних повноважень такої політики чи поведінки.

Також слід зазначити, що відповідачами не надано доказів, що підтверджують законність їх дій щодо віднесення суми, яка відповідно до умов договорів про організацію взаєморозрахунків в силу положень постанови Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року №375 від 10 грудня 2015 року повинна була бути зарахована на електронне адміністрування ПДВ зарахування такої суми на погашення інших заборгованостей позивача та не надано доказів повідомлення про це позивача та обґрунтувань такого перерахування.

Отже, враховуючи роботу на постійній основі системи електронного адміністрування ПДВ, позивач вправі за наслідками виділення субвенції у розмірі 43 373 574,48 грн. на погашення різниці у тарифах, з цільовим призначенням погашення заборгованості з ПДВ, реалізувавши правомірну поведінку, розраховувати на відображення в системі електронного адміністрування відповідних змін, що забезпечило б йому право виписки податкових накладних без здійснення поповнення рахунку у фінансовій установі, тому як позивачем надано достатньо доказів в обґрунтування своєї позиції та доведено яким чином оскаржувані дії та бездіяльність відповідачів вплинуть на його матеріальне становище та взаємовідносини з клієнтами (контрагентами).

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 29 березня 2017 року по справі №К/800/16380/16, постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2016 року у справі №826/26189/15.

Підсумовуючи вищезазначені обставини справи та наведені норми, суд також звертає увагу на те, що в основі казначейського обслуговування державного та місцевих бюджетів за видатками лежить комплекс організаційних процедур щодо забезпечення обліку видаткових операцій, здійснення контролю за цільовим спрямуванням бюджетних коштів та формування фінансової звітності про виконання бюджетів за видатками.

Відповідно до частини 8 статті 51 Бюджетного кодексу України Державне казначейство України здійснює платежі за дорученням розпорядників бюджетних коштів у разі: а) наявності бюджетного зобов'язання для відповідного платежу у бухгалтерському обліку виконання держбюджету; б) відповідності напрямів витрачання бюджетних коштів бюджетному асигнуванню; в) залишку невикористаних бюджетних асигнувань у розпорядника бюджетних коштів.

Виходячи з вимог Бюджетного кодексу України, Державним казначейством розроблено Порядок обслуговування державного бюджету за видатками, затверджений наказом Державного казначейства України від 25 квітня 2004 року №89 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10 червня 2004 року за №716/9315. Цей Порядок регламентує організаційні взаємовідносини між органами Держказначейства, розпорядниками, одержувачами бюджетних коштів та іншими клієнтами Державного казначейства України, а також розподіл обов'язків та відповідальності між ними в процесі виконання державного бюджету за видатками.

У процесі казначейського обслуговування бюджетів за видатками органи Державного казначейства серед іншого здійснюють: контроль за цільовим спрямуванням бюджетних коштів їх розпорядниками та одержувачами; виконують платіжні документи розпорядників та одержувачів бюджетних коштів.

Відповідно до статті 200-1 Податкового кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 569 «Деякі питання електронного адміністрування податку на додану вартість» Казначейством України, починаючи з 25 грудня 2014 року відбулось відкриття електронних ПДВ рахунків, куди платники за реєстрами Державної фіскальної служби України перераховують кошти податку на додану вартість для подальшого їх зарахування у бюджет, на спеціальні рахунки, або на поточні рахунки платників.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом зобов'язання Державної казначейської служби України здійснити дії відповідно до пункту 9 Порядку №569, а саме: зменшити залишок узгоджених податкових зобов'язань з податку на додану вартість позивача на суму 43 373 574,48 грн. та повідомити про це ДФС та щодо доцільності зобов'язання Державної фіскальної служби України здійснити дії по виконанню пункту 9 Порядку №569, а саме: збільшити показник ?Поп. Рах електронного рахунку позивача у системі електронного адміністрування податку на додану вартість на суму 43 373 574,48 грн, на яку позивач має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних, відобразивши відповідне збільшення у витягу з системи електронного адміністрування податку на додану вартість.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, позивачем підтверджено достатніми та належними доказами факт порушення його прав та охоронюваних інтересів в межах спірних правовідносин, в той час як відповідачем-2 покладений на нього обов'язок доказування правомірності допущення оскаржуваної бездіяльності з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, не виконано, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» задовольнити частково.

2.Визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України по незабезпеченню автоматичного збільшення показника ?Поп.Рах у системі електронного адміністрування податку на додану вартість на суму 43 373 574,48 грн у визначений законом термін.

3.Зобов'язати Державну казначейську службу України забезпечити автоматичне збільшення суми у системі електронного адміністрування податку на додану вартість на суму 43 373 574,48 грн шляхом зменшення залишку узгоджених податкових зобов'язань з податку на додану вартість Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» на суму 43 373 574,48 грн та повідомити про це Державну фіскальну службу України.

4.Зобов'язати Державну фіскальну службу України збільшити показник ??Поп.Рах у системі електронного адміністрування податку на додану вартість на суму 43 373 574,48 грн, на яку Акціонерне товариство «Миколаївобленерго» має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних, відобразивши відповідне збільшення у витягу з системи електронного адміністрування податку на додану вартість.

5.В іншій частині позову відмовити.

6.Стягнути на користь Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» (54017, м. Миколаїв, вул. Громадянська, 40, ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 651 981 (шістсот п'ятдесят одна тисяча дев'ятсот вісімдесят одна) гривня 62 копійки за рахунок бюджетних асигнувань Державної казначейської служби України (1601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Головуючий суддя А.І. Кузьменко
Судді Н.А. Добрівська
Л.О. Маруліна

Повний текст рішення суду виготовлений 15 листопада 2018 року.