Справа № 813/1113/18
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/288/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Довгої О.І., Шавеля Р.М.

за участю секретаря Мельничук Б.Б.

представника апелянта ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 травня 2018 року (ухвалене головуючим - суддею Кухар Н.А., о 15 год. 42 хв. у м. Львові, повний текст рішення складено 30 травня 2018 року) у справі № 813/1113/18 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Підбузької селищної ради Дрогобицького району Львівської області про визнання протиправними рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просить:

визнати протиправним та нечинним рішення № 250 від 21.12.2017 прийнятого на ХVI сесії VII демократичного скликання Підбузької селищної ради Дрогобицького району Львівської області «Про селищний бюджет Підбузької селищної ради на 2018 рік»;

визнати протиправним та нечинним рішення № 251 від 21.12.2017 прийнятого на ХVI сесії VII демократичного скликання Підбузької селищної ради Дрогобицького району Львівської області «Про затвердження структури, чисельності, положення про оплату праці працівників Підбузької селищної ради та кошторису витрат на утримання на 2018 рік».

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що оскаржувані рішення порушують його права, свободи та інтереси, як жителя села Сторона Дрогобицького району Львівської області. Зазначає, що Підбузька селищна рада Дрогобицького району Львівської області готуючи проекти та приймаючи оскаржувані рішення, не оприлюднила проекти оскаржуваних рішень, не провела відповідних консультацій із громад кістю та прийняла оскаржувані рішення без врахування інтересів громади.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22.05.2018 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що Підбузька селищна рада Дрогобицького району Львівської області при прийнятті рішення від 21.12.2017 № 250 «Про селищний бюджет Підбузької селищної ради на 2018 рік» та від 21.12.2017 № 251 «Про затвердження структури, чисельності, положення про оплату праці працівників Підбузької селищної ради та кошторису витрат на утримання на 2018 рік» діяла в межах передбачених Конституцією та Законами України.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що проекти рішень № 250 та № 251 від 21.12.2017 було оприлюднено менше як за добу до прийняття органом місцевого самоврядування оскаржуваних рішень, а саме ввечері 20.12.2017, а не за 20 днів чим порушено приписи ч. 3 ст. 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації» та ч. 11 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування».

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вказав, що апелянтом не подано жодних доказів, що підтверджують факт оприлюднення оскаржуваних проектів рішень саме 20.12.2017 тобто на передодні голосування. З огляду на це просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що 21.12.2017 Підбузькою селищною радою Дрогобицького району Львівської області на ХVI сесії VII демократичного скликання прийнято рішення № 250 «Про селищний бюджет Підбузької селищної ради на 2018 рік» та рішення № 251 «Про затвердження структури, чисельності, положення про оплату праці працівників Підбузької селищної ради та кошторису витрат на утримання на 2018 рік».

Вважаючи такі рішення протиправними позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильне застосування норм матеріального та процесуального права та повне з'ясування обставин справи судом першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Частниною 11 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» встановлено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації». Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України «Про доступ до публічної інформації», крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації», проекти нормативно-правових актів, рішень органів місцевого самоврядування, розроблені відповідними розпорядниками, оприлюднюються ними не пізніш як за 20 робочих днів до дати їх розгляду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації», доступ до інформації забезпечується шляхом, зокрема, систематичного та оперативного оприлюднення інформації в офіційних друкованих виданнях, на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом.

Так сторонами у справі підтверджено, що проекти рішень та самі рішення № 250 від 21.12.2017 та № 251 від 21.12.2017 були оприлюднені на та офіційному веб сайті Підбузької селищної ради.

Крім цього, надані пояснення відповідача в суді першої інстанції свідчать про те, що відповідні проекти було розміщено також на дошці оголошень. Однак, розміщення оголошень не документувалося, а фотодоказів не зроблено. Апелянтом також не було надано доказів, які б спростовували розміщення згаданих проектів на дошці оголошень та на офіційному веб сайті Підбузької селищної ради.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на це колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем у відповідності до норм Закону України «Про місцеве самоврядування» та Закону України «Про доступ до публічної інформації» було оприлюднено проекти рішення № 250 від 21.12.2017 та № 251 від 21.12.2017, а апелянтом не спростовано останнього.

Крім цього, відповідно до пунктів 3, 5 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються утворення виконавчого комітету ради, визначення його чисельності, затвердження персонального складу; внесення змін до складу виконавчого комітету та його розпуск, затвердження за пропозицією сільського, селищного, міського голови структури виконавчих органів ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів відповідно до типових штатів, затверджених Кабінетом Міністрів України, витрат на їх утримання.

Відтак рішення № 251 від 21.12.2018 «Про затвердження структури, чисельності, положення про оплату праці працівників Підбузької селищної ради та кошторису витрат на утримання на 2018 рік», яким змінено чисельність і штат працівників та внесено зміни в структуру, апарат, штатний розпис, прийняте у відповідності до вимог ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», оскільки виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питанні, що й було зроблено відповідачем.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права в межах позовної заяви, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 травня 2018 року у справі № 813/1113/18 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді О. І. Довга
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 19 листопада 2018 року