Справа № 806/4827/15
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2018-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

15 листопада 2018 року

Київ

справа №806/4827/15

адміністративне провадження №К/9901/8435/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Пасічник С.С.,

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2015 року у складі судді Чернової Г.В. та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2015 року у складі колегії: головуючого судді Котік Т.С., суддів Жизневської А.В., Малахової Н.М. у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Управління державної казначейської служби України в м.Житомирі, Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2015 року ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - відповідач-1), Управління державної казначейської служби України в м.Житомирі (далі - відповідач-2), Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області (далі - відповідач-3), в якому, з урахуванням уточнень, просив: 1) визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо стягнення з його пенсії податку на доходи фізичних осіб та ставку військового збору; 2) зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повернути та виплатити стягнуті кошти у вигляді податку на доходи фізичних осіб та ставку військового збору, починаючи з 01.02.2015 року; 3) визнати протиправним закон, на підставі якого Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відраховувало з частини його пенсії податки; 4) стягнути з відповідачів моральну шкоду в розмірі 3 000 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що відбулося звуження змісту та обсягу його конституційного права на пенсійне забезпечення внаслідок застосування відповідачем норми Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (далі - ПК України), яка не відповідає положенням Конституції України. Відповідачами протиправно відраховуються 15% податку на доходи фізичних осіб та 1,5% військового збору з пенсії позивача, оскільки скаржник є військовим пенсіонером, якому надано пільгу згідно з пунктом 23 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту».

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2015 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалюючи такі рішення, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що оскаржувані дії відповідачів є правомірними, оскільки здійснені на підставі чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, яке не визнавалося неконституційним. Відтак, за висновком судів, у відповідача не було законних підстав для вчинення будь-яких інших дій.

Не погоджуючись із рішенням судів першої та апеляційної інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, в якій просив їх скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

У доводах касаційної скарги посилається на помилковість позиції судів попередніх інстанцій та безпідставність відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки утримання спірного податку та відрахування військового збору з пенсії суперечить положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08 грудня 2015 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

Відповідач-3 у письмових запереченнях на касаційну скаргу проти доводів та вимог останньої заперечив, вважаючи їх безпідставними, а рішення попередніх судів у даній справі - обґрунтованими та законними. Просив відмовити в задоволенні касаційної скарги та залишити без змін постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2015 року.

В подальшому справа передана до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) й протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду визначено колегію суддів для розгляду касаційної скарги у складі судді-доповідача Пасічник С.С., суддів Васильєвої І.А., Юрченко В.П.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду, призначено касаційний розгляд справи у порядку письмового провадження.

Переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права і дотримання норм процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 є військовим пенсіонером і отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262-XII (далі - Закон №2262-XII) як інвалід війни 2 групи.

З метою встановлення підстав відраховування податку на доходи фізичних осіб та військового збору позивачем ініційовано звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області.

Так, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 01 квітня 2015 року №358/м-11 роз'яснено адресатові, що пенсія нараховується та виплачується відповідно до чинного законодавства. Відповідно до пункту 2 статті 164 ПК України встановлено, що пенсії підлягають оподаткуванню, якщо їх розмір (включаючи суму індексації нарахованої відповідно до закону) перевищує три розміри мінімальної заробітної плати в розрахунку на місяць, встановленої на 01 січня звітного податкового року - у частині такого перевищення. Також згідно з пунктом 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір за ставкою 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування. Об'єктом оподаткування є загальний місячний оподатковуваний дохід. Оскільки пенсія заявника перевищує 3654 грн., тому з лютого 2015 року вона підлягає оподаткуванню.

Коростенською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області в листі від 30 квітня 2015 року № 6387/10/06-09-17-01 надано відповідь аналогічного змісту.

Таким чином, не погодившись з діями відповідачів по відрахуванню з лютого 2015 року з пенсії позивача податку на доходи фізичних осіб та військового збору, останній звернувся до суду.

Касаційний суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні (частиною перша статті 4 Закону №1058-IV).

Так, сфера дії ПК України врегульована його першою статтею.

Згідно пункту 164.1 статті 164 ПК України (у редакції, чинний на час виникнення спірних правовідносин) базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до підпункту 164.1.1 статті 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

ПК України та Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» №71-VIIІ від 28 грудня 2014 року (далі - Закон №71-VIIІ) встановлено, що особи, з яких удержується податок на доходи фізичних осіб, визначені пунктом 162.1 статті 162 ПК України, тобто фізичні особи - резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи. Об'єктом оподаткування збору є доходи, визначені пунктом 162.1 статті 163 ПК України, тобто доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання). Ставка податку на доходи фізичних осіб становить 15 відсотків об'єкта оподаткування щодо доходів.

Відповідно до підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 ПК України та Закону №71-VIIІ до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2015 рік» №80 від 28 грудня 2014 року у 2015 році мінімальну заробітну плату встановлено у місячному розмірі: з 1 січня - 1218 грн., відтак, відповідно до положень ПК України та Закону №71-VIIІ, базою оподаткування у 2015 році є суми пенсій або щомісячного довічного грошового утримання у частині, що перевищує 3654 грн. на місяць.

Статтею 38 ПК України передбачено, що виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк. Сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Також до завершення реформи Збройних сил України були внесені зміни до Перехідних положень ПК України, якими встановлюється військовий збір.

Відповідно до ст. 163 ПК України, об'єктом оподаткування військового збору є доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

З огляду на вищевикладене вбачається, що об'єктом оподаткування військового збору є розмір доходу, з якого справляється податок на доходи фізичних осіб, при цьому базою оподаткування по відношенню до позивача є загальний розмір пенсії.

За результатом касаційного перегляду касаційний суд вважає, що судами попередніх інстанцій належним чином досліджено питання законодавчого врегулювання відрахування спірних податку, збору та розміру нарахованої пенсії позивача, який становить 4368,59 грн. Суди дійшли обґрунтованого висновку про правомірність утримання із пенсії позивача податку на доходи фізичних осіб (15%) та військового збору (1,5%), оскільки розмір пенсії останнього перевищував три розміри мінімальної заробітної плати.

Суд акцентує увагу на тому, що положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 втратило чинність як таке, що є неконституційним, на підставі рішення Конституційного Суду №1-р/2018 від 27 лютого 2018 року.

Статтею 152 Конституції України встановлено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Згідно ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13 липня 2017 року №2136-VIII закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

З резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2018 року вбачається, що положення абзацу першого пп. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 ПК України визнано неконституційним і втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Враховуючи те, що положення ПК України в частині оподаткування пенсії набрали чинності 01 січня 2015 року і не були визнані такими, що не відповідають Конституції України на момент виникнення спірних правовідносин та розгляду цієї справи в судах першої та апеляційної інстанцій, то відповідач-1, здійснюючи відповідні відрахування, діяв відповідно до чинного законодавства.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховим Судом у постанові від 24 жовтня 2018 року у справі № 552/1027/15-а.

Доводи касаційної скарги щодо доцільності застосування до спірних правовідносин положень пункту 23 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-XII за результатом перегляду в касаційному порядку не знайшли свого підтвердження. Відтак касаційний суд погоджується з позицією попередніх судів, що положення вказаної норми не передбачає звільнення інвалідів війни від сплати податків, а лише встановлює надання пільг таким особам з їх сплати. Разом з тим правомірності застосування положень ПК України до спірних правовідносин Судом надано оцінку вище.

За наведеного, враховуючи мотиви касаційної скарги, Верховний Суд вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій прийняли рішення за правильного застосування відповідних норм матеріального права.

У відповідності до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права при ухваленні судових рішень.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 359 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2015 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.С. Пасічник

І.А. Васильєва

В.П. Юрченко,

Судді Верховного Суду