Справа № 211/349/18
Суддя: Сарат Н. О.
Дата ухвалення: 2018-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 211/349/18
Провадження № 2-а/211/75/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Сарат Н.О.,

при секретарі - Зоріній С.М.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Гаркуша Миколи Миколайовича інспектора 5 роти 4 батальйону 2 п УПП в м. Києві ДПП рядового поліції, третя особа Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ :

29.01.2018 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом який в послідуючому уточнив до Гаркуша Миколи Миколайовича інспектора 5 роти 4 батальйону 2 п УПП в м. Києві ДПП рядового поліції, про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 16.11.2017 року Гаркушою Миколою Миколайовичем інспектора 5 роти 4 батальйону 2 п УПП в м. Києві ДПП рядового поліції було винесено постанову № 421025 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 425 гривень. Ввважає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню. Поліцейський Гаркуша М.М. зупинив його 16.11.2017 року о 19.00 год. за адресою: м. Київ, вул. П. Григоренка, 23, звинуватив його у тому що, у нього відсутній страховий поліс. На момент зупинки та складання постанови про накладення адімінстративного стягнення в нього був міжнародний страховий поліс від 17.10.2017 року на транспортний засіб, аде поліцейські не прийняли його до уваги та почали вимагати український.

Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, поліцейський не дав йому можливості скористатися своїми правами передбаченими ст.. 268 КУпАП у повному обсязі. Крмі того, проігнорував вимоги ч. 2 ст. 33 КУпАП. Розгляд справи на дорозі,на місці зупинки транспортного засобу, унеможливило виконання вимог ст.. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і обєктивного зясування обставин справи.

Позивач вважає дії інспектора протиправними і незаконними та просить суд скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія АР № 421025 від 16.11.2017 року про притягнення його до адімінстративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Представник позивач надав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, уточнений адміністративний позов просив задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги позивача не визнав та надав суду відзив на позовну заяву, згідно якого вважає вимоги позивача безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Вважає, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адімінстративної відповідальності є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню. Інспектор ( працівник органу і підрозділу Національної поліції, який має спеціальні звання ), а не Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, уповноважений розглядати адімінстративну справу та за результатими її розгляду виносити постанову про накладення адімінстративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху н місці вчиення адімінстративного правопорушення.

Під час перевірки інспектором наявності документів передбачених п. 2.1 ПДР у позивача, останній відмовився пред'явити поліс обов'язкового стархування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим здійснив адімінстративне правопорушення передбечене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Інспектором було законно та обґрунтовано, з дотриманням норм чинного законодавства до позивача застосовано адімінстративне стягнення - штраф у розмірі 425 гривень, шляхом винесення постанови у справі про адімінстративне правопорушення серії АР № 421025 від 16.11.2017 року відповідно до вимог Інструкції.

Проаналізувавши надані документи та докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Правовідносини по позову регулюються Кодексом адміністративного судочинства України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху в Україні.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 288 КУпАП, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржена у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеномуКодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналізуючи ці норми законодавства, суд вважає, що порушення вимог закону щодо порядку і підстав притягнення особи до відповідальності за адміністративне правопорушення посадовими особами органів внутрішніх справ, які зобовязані діяти виключно в межах і в порядку, визначених законом, є підставою для захисту прав фізичних осіб, одним із способів якого є скасування рішення у відношенні цієї особи, прийнятого всупереч вимогам закону.

Діючим законодавством про адміністративні правопорушення передбачена певна процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності, порушення якої, на думку суду, є підставою для скасування рішення уповноваженого органу, прийнятого із порушенням цієї процедури.

Згідно ст. 6 Закону України «Про Національну поліцію» поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію»під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованихКонституцієюта законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно п. 8 ч. 1ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 24Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283,284 КУпАП. У ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виноситьпостанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженогоНаказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 р. (далі - Інструкція) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених деякими статтямиКУпАП, у тому числі і ст. 126 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу ІІІ цієї Інструкції постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачена ст. 126 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 5 розділу ІІІ Інструкції поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1)чи належить до його компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбаченоКУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників та адвоката.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення, ст. 126 КУпАП, відповідно до положеньст. 222 КУпАПвідноситься до компетенції Національної поліції України, тобто постанову винесено уповноваженою особою.

На підставі викладено, суд вважає правомірними дії відповідача щодо складення постанови серії АР № 421025 від 16 листопада 2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Відповідач діяв в межах і в порядку, визначеному законом.

В судовому засіданні встановлено, що згідно постанови АР № 421025 від 16.11.2017 року до ОСОБА_1 застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за те, що ОСОБА_1 16.11.2017 року о 19 год. 00 хв. за адресою: м. Київ, вул. Петра Григоренка, 23, керуючи транспортним засобом, номерний знак НОМЕР_1, не пред'явив поліс обовзякового страхування цивільно правових відносин власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.1 г Правил дорожнього руху України, за яке передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Позивачем на підтвердження позовних вимог був наданий міжнародний страховий поліс від 17.10.2017 року.

Частина 1 статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки … поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

У відповідності до п. 2.1 «ґ» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, окрім іншого, - поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно пункту 21.3 ст. 21 Закону, з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Також положеннями цієї статті встановлено, що контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод (п.21.2)

При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.

Стаття 10 вищевказаного Закону встановлює види договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності та територія дії договорів, а саме відповідно до цього Закону укладаються такі договори: внутрішній договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (далі внутрішній договір страхування) та договір міжнародного обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (далі договір міжнародного страхування), при цьому внутрішні договори страхування діють виключно на території України, а договори міжнародного страхування діють на території країн, зазначених у таких договорах. Договори міжнародного страхування, які діють на території країн-членів міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка», посвідчуються відповідним уніфікованим сертифікатом «Зелена картка», що визнається і діє в цих країнах, а тому під час в'їзду на територію України власник транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, зобов'язаний мати на весь термін перебування такого транспортного засобу на території України сертифікат міжнародного автомобільного страхування «Зелена картка» або внутрішній договір страхування цивільно-правової відповідальності.

Згідно пункту 17.1. статті 17 Закону № 1961-IV страховики зобов'язані укладати договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (внутрішній договір страхування, міжнародний договір страхування, міжнародний договір «Зелена картка») відповідно до цього Закону та чинного законодавства України.

Наказом МВС України від 29.11.2007 № 451 затверджено Інструкцію з організації діяльності підрозділів Державтоінспекції МВС України щодо контролю за наявністю у водіїв полісів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та страхових сертифікатів "Зелена картка" при нагляді за дорожнім рухом.

Пунктом 2 розділу II Інструкції встановлено, що водій зупиненого транспортного засобу зобов'язаний пред'явити ... у тому числі поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Щодо транспортних засобів, що зареєстровані в інших державах, таким документом може бути страховий сертифікат "Зелена картка", виданий іноземною страховою організацію, або поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно абзацу сьомого пункту 2 розділу I Інструкції, страховий сертифікат "Зелена картка" - страховий сертифікат єдиної форми, що застосовується в країнах-членах міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", які зазначені і не викреслені в такому сертифікаті, зразок якого наведений у додатку 2.

Так, при дослідженні додатку 2 вказаної Інструкції (зразка страхового сертифіката "Зелена картка", затвердженого Додатком 1 Зміненої Зведеної Резолюції щодо покращання руху автодорожнього транспорту (R.E. 4), прийнятого на 66-й сесії), судом встановлено, що наданий позивачем поліс, який був пред'явлений ним відповідачу, повністю відповідає вимогам, які зазначені в Додатку 2 (серія та номер сертифіката, строк дії, забезпечений транспортний засіб, поширення дії на території України, іноземна страхова організація).

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд вважає встановленим факт наявності у позивача під час перевірки інспектором УПП полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифікату "Зелена картка"), тому оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності свого рішення, судом встановлено наявність порушень процесуальних прав позивача як особи, відносно якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, крім того відносно позивача інших протоколів про порушення ПДР чи вчинення ДТП не складено, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 19, 20, 77, 78, 159, 160, 244-246, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до Гаркуша Миколи Миколайовича інспектора 5 роти 4 батальйону 2 п УПП в м. Києві ДПП рядового поліції, третя особа Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія АР № 421025 від 16.11.2017 року винесену Гаркушою Миколою Миколайовичем інспектором 5 роти 4 батальйону 2 п УПП в м. Києві ДПП рядовим поліції про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ст. 126 ч. 1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять п»ять) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Н. О. Сарат