Справа № 520/9174/18
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

19 листопада 2018 р. № 520/9174/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Панченко О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області в особі Харківського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України
про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії;-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради; Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова; Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області в особі Харківського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України, в якому просить суд:

- скасувати рішення начальника Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради від 18.01.2018р. №2 про скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 18.08.2015р. №, видану на ім'я ОСОБА_1;

- зобов'язати Київське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова відновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2018р.;

- скасувати постанову начальника Харківського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України від 01.02.2018р. №2052/23639/23639/21 про припинення страхових виплат ОСОБА_1;

- зобов'язати відновити нарахування та виплату страхових виплат з 01.02.2018р.;

- допустити негайне виконання рішення суду у межах суми виплат за один місяць;

- судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є пенсіонером, та отримує пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Також позивач отримує страхові виплати згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у зв'язку із настанням страхового випадку. Раніше позивач був зареєстрований та постійно проживав у АДРЕСА_2, де перебував на обліку у пенсійному фонді та отримував пенсію. На даний час позивач проживає у Київському районі м.Харкова, де і став на облік, як внутрішньо переміщена особа. Крім того, позивач перебуває на обліку в Київському ОУПФУ м.Харкова та отримує пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а також перебуває на обліку у Харківському міському відділені Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області та отримує страхові виплати. Однак, з 01.02.2018 року позивачу зупинено нарахування та виплату пенсії та страхових виплат. Також рішенням начальника Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради скасовано довідку внутрішньо переміщеної особи. Позивач не погоджуючись з діями відповідачів, звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх прав.

На виконання ухвали суду відповідачем 14.11.2018 року надано відзив, в якому останній просив суд відмовити у задоволені позову, посилаючись на те, що до Управління поштою надійшли списки тривало відсутніх за місцем проживання одержувачів пенсій з чисоа внутрішньо переміщених осіб. На підставі отриманої інформації на період до одержання інформації про скасування довідки та/або результатів додаткової перевірки виплату пенсії ОСОБА_1 було призупинено з лютого 2018р. За результатами перевірки встановлено, що за вказаною адресою позивач не проживає.

Відповідач - Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради, 15.11.2018р. надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив наступне: отримавши запит Харківського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області від 09.01.2018р. щодо підтвердження місця проживання ОСОБА_1 державним соціальним інспектором 16.01.2018р. здійснено вихід за місцем його проживання АДРЕСА_3.Під час виходу за вказаною адреосю двері ніхто не відчинив, та було залишено повідомлення від 16.01.2018р. №5 для ОСОБА_1 про необхідність з'явитися до Управління для проходження фізичної ідентифікації. Однак, 17.01.2018р. до Управління зателефонувала власниця житла та зазначила, що не знає ОСОБА_1 і згоду на використання своєї адреси для реєстрації ВПО нікому не давала. За результатами виходу складено акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 17.01.2018р. №309, яким не підтверджено місце проживання ОСОБА_1 за заначеною адресою. Враховуючи викладене, відповідач заперечує проти позову, та просить суд залишити його без задоволення.

13.11.2018р. від відповідача - Управління виконавчої дирекції Фонду соц.страхування України в Харківській області в особі Харківського міського відділення Управління викон.дирекції Фонду соц.страхування України в Харківській області, надійшов відзив на позов, відповідно якого останній просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки вважає свої дії правомірними та обґрунтованими. Так, відповідач зазначив, про те, що з 01.02.2018р. страхові виплати позивачу, як внутрішньо переміщеній особі, були припинені на підставі постанови відділення Фонду у зв'язку із скасуванням довідки внутрішньо переміщеної особи.

Згідно п.2 ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України, оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно ч. 2 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.10.2018 року відкрито спрощене провадження по справі.

Суд, вивчивши доводи позову та відзивів проти нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів:

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач є внутрішньо переміщеною особу, про що свідчить довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 18.08.2015р. Попереднім місцем проживання позивача є м.Ровеньки Луганської області. Внаслідок проведення АТО позивач був зареєстрований у м.Харків за адресою: АДРЕСА_1, 61168.

Позивач є пенсіонером відповідно посвідчення НОМЕР_1 від 28.05.2000р., якому призначена пенсія за віком. Крім того, позивач отримує страхові виплати згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у зв'язку із настанням страхового випадку. За висновком МСЕК від 02.12.2005 року ОСОБА_1 встановлено ступінь втрати професійної працездатності 20% безстроково з 01.11.2005 року.

01.02.2018 року відповідач - Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м.Харкова, призупинив нарахування та виплату пенсії згідно підпунктів 2, 4 і 5 пункту 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою КМУ від 08.06.2016 року №365, у зв'язку із скасуванням довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, визначених ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», та у разі отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, а саме: на підставі списків тривало відсутніх за місцем проживання одержувачів пенсій з числа внутрішньо переміщених осіб (довідку внутрішньо переміщеної особи скасовано рішенням №2 від 18.01.2018р.).

З 01.02.2018 року відповідач - Управління виконавчої дирекції Фонду соц.страхування України в Харківській області в особі Харківського міського відділення Управління викон.дирекції Фонду соц.страхування України в Харківській обл., припинив страхові виплати на підставі протоколу засідання районної комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при Адміністрації Київського району Харківської міської ради від 19.01.2018р. №2 у зв'язку із скасуванням довідки ВПО.

Згідно відповіді Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Київського району Харківської міської ради від 29.08.2018 року №8656-03 довідку внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 скасовано рішенням начальника Управління від 18.01.2018 року №2 на підставі інформації, яка надійшла з Управління пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова.

З'ясувавши обставини справи, суд доходить висновку про те, що підставою для скасування довідки внутрішньо переміщеної особи, припинення пенсійних виплат та припинення страхових виплат для відповідачів, є відсутність позивача за фактичним місцем проживання внутрішньо-переміщеної особи.

В зв'язку із встановленими обставинами справи, суд зазначає наступне.

Правовідносини з приводу гарантій дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб унормовані приписами Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" (Закон №1706-VII) та Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (затверджено постановою КМУ від 01.10.2014р. №509).

Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014р. №1706-VII врегульований статус внутрішньо переміщених осіб, відповідно ст.7 Закону, для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Статтею 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" передбачено, що підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

Суд зазначає, що рішенням №2 від 18.01.2018р. скасовано довідку про взяття на облік ВПО на підставі ст.12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", п.12 Постанови КМУ №365 згідно додатку до рішення).

Пунктом 3 Порядку №365 передбачено, що структурні підрозділи з питань соціального захисту населення та/або робочі групи, що утворюються з представників територіальних підрозділів МВС, ДМС, СБУ, Національної поліції, Держфінінспекції, Держаудитслужби та Пенсійного фонду України за рішенням районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - робоча група) також можуть проводити додаткові перевірки фактичного місця проживання/перебування внутрішньо перемішеної особи із складенням акта обстеження матеріально-побутових умов сім'ї.

Відповідно положень п.6 Порядку №365, за відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування представник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення або робочої групи робить відповідний запис в акті обстеження матеріально-побутових умов сім'ї і залишає внутрішньо переміщеній особі повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів з'явитися до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення для проходження фізичної ідентифікації.

Згідно п.12 Порядку №365: Соціальні виплати за рішенням комісій або органів, що здійснюють соціальні виплати, припиняються у разі:

1) наявності підстав, передбачених законодавством щодо умов призначення відповідного виду соціальної виплати;

2) встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї;

3) отримання рекомендацій Мінфіну щодо фактів, виявлених під час здійснення верифікації соціальних виплат;

4) скасування довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, визначених статтею 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб";

5) отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.

Статтею 14 Закону №1706-УІІ встановлено, що внутрішньо перемішені особи користуються тими ж правами і свободами відповідно до Конституції, законів та міжнародних договорів України, як і інші громадяни України, що постійно проживають в Україні. Забороняється їх дискримінація при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо перемішеними особами.

Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-IV, передбачено: громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Окрім того, розглядаючи справу, суд зазначає, що згідно з абз.8 ст.12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", у разі неповідомлення внутрішньо переміщеною особою про її повернення до покинутого місця постійного проживання згідно з абзацом другим пункту 3 частини другої статті 9 цього Закону, рішення про скасування дії довідки відповідно до пункту 3 частини першої цієї статті приймається на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання.

У силу абз.9 ст.12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" інформацією, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання, є: дані, отримані з відповідних державних реєстрів; дані, отримані в результаті обміну інформацією структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад з органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування; дані, отримані в результаті обміну інформацією структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад з громадськими об'єднаннями, волонтерськими, благодійними організаціями, іншими юридичними та фізичними особами, що надають допомогу внутрішньо переміщеним особам відповідно до статті 16 цього Закону.

Поряд із тим, суд зазначає, що відповідачем відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України доказів того, що позивач покинув м.Харків, Харківської області та повернувся до свого зареєстрованого місця проживання до Луганської області, не надано, у зв'язку із чим не доведено наявність підстав для скасування довідки про взята на облік як внутрішньо переміщеної особи.

Вищенаведене дає підстави вважати прийняте рішення начальника Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради від 18.01.2018р. №2 про скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщенної особи від 18.08.2015 року №, видану на ім'я ОСОБА_1, таким, що порушує права позивача на вільне пересування, а також ставить позивача у невизначене правове становище, навіть не зважаючи на те, що позивач вже позбавлений можливості проживати на території свого колишнього місця проживання через обставини, які від нього не залежать.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг передбачено Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-VI.

Частиною 1 статті 47 вказаного Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-VI встановлено, що пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Підстави для припинення виплати пенсії передбачені частиною першою статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-VI та включають таки випадки для припинення пенсії:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Будь-яких інших підстав для припинення виплати пенсії не передбачено, а тому посилання відповідача, на те, що на підставі отриманої інформації на період одержання інформації про скасування довідки та/або результатів додаткової перевірки виплату пенсії ОСОБА_1 призупинено з лютого 2018 року, є не законним та таким, що суперечить чинному законодавству України.

Статтею 46 Конституція України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно ч.1 ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», підстави припинення виплати пенсії та визначено, що виплата пенсії припиняється або за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду, або за рішенням суду.

Положеннями ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 р. №405/2014.

Розпорядженням КМУ від 02.12.2015р. №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого включено м.Ровеньки (Луганська обл.).

Як вбачається з матеріалів справи, з 01.02.2018р. Управлінням призупинено нарахування та виплату пенсії позивачу у зв'язку із скасуванням довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, визначених ст.12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб".

Відповідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Пунктом 54 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Пічкур проти України" зазначено про порушення статті 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі "Ілашку та інші проти Молдови та Росії", Європейський суд з прав людини визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем Молдавської Республіки Придністров'я (МРП). Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов'язання за ст.1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Як зазначено в п. 333 цього рішення: "Суд вважає, що коли держава не може забезпечити дію своєї влади на частині своєї території відповідно фактичній ситуації (наприклад, сепаратиський режим, військова окупація), держава не перестає нести відповідальність та здійснювати юрисдикцію. Воно повинно усіма доступними дипломатичними та правовими засобами із залученням іноземних держав та міжнародних організацій продовжувати гарантувати права та свободи, передбачені Конвенцією".

Отже, з урахуванням наведеного суд вважає позовні вимоги щодо зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м.Харкова відновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2018р., такими, що підлягають задоволенню.

Законом України від 23.09.1999 року №1105-XIV «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі Закон №1105) визначено правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров'я.

Відповідно ст.46 Закону №1105: страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються: 1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з'ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов'язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.

Положеннями п.3 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1105 передбачено, що особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

Порядок надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції затверджено постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 11.12.2014 року №20 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.01.2015 року за №6/26451 (далі Порядок №20).

Пунктом 1 Розділу 3 Порядку №20 передбачено, що особи, які тимчасово переміщені, мають право на продовження раніше призначених та нарахованих страхових виплат у робочому органі виконавчої дирекції Фонду за фактичним місцем проживання (перебування) на підставі заяви, до якої додаються копії довідки про взяття на облік, паспорта або документа, що посвідчує особу, та реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомили про це відповідні державні органи і мають відмітку у паспорті). Копії засвідчуються працівником відділення при пред'явленні оригіналів.

З урахуванням викладених обставин справи та положень чинного законодавства зі спірних питань, суд зазначає, оскільки суд дійшов висновку про необхідність скасування рішення начальника Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради від 18.01.2018р. №2 щодо скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщенної особи від 18.08.2015 року №, на підставі якого відповідачами 2 та 3 припинені відповідні виплати, то для повного захисту порушених прав позивача суд вважає за необхідне скасувати постанову начальника Харківського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області від 01.02.2018р. №2052/23639/23639/21 про припинення страхових виплат ОСОБА_1 та зобов'язати відповідачів 2 та 3 поновити відповідні виплати з дня їх припинення.

Пунктом 1 ч.1 ст.371 КАС України передбачено негайне виконання рішення суду щодо присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає, що позивача ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.10.2018 року було звільнено від сплати судового збору. За приписами ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що ухвалою суду від 24.10.2018 року позивача звільнено від сплати судового збору, суд приходить до висновку про необхідність стягнути солідарно за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради; Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова; Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області в особі Харківського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України на користь Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України) судовий збір у розмірі 2114,40 грн.

Відповідно ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 6, 8, 242, 243, 245, 246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради; Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова; Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області в особі Харківського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Скасувати рішення начальника Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради від 18.01.2018р. №2 про скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 18.08.2015р. №, видану на ім'я ОСОБА_1.

Зобов'язати Київське об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Харкова відновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2018р.

Скасувати постанову начальника Харківського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України від 01.02.2018р. №2052/23639/23639/21 про припинення страхових виплат ОСОБА_1, зобов'язати відновити нарахування та виплату страхових виплат з 01.02.2018р.

Стягнути солідарно за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради (); Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (); Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області в особі Харківського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України () на користь Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України) судовий збір у розмірі 2114 (дві тисячі сто чотирнадцять) грн. 40 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми стягнення за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення у відповідності до ст. 295 цього Кодексу. Або в порядку, передбаченому п.15.5 Розділу VII КАС України, а саме: до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Панченко