Справа № 809/805/18
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2018-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/121/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Бруновської Н.В., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 червня 2018 року у справі № 809/805/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення дій (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Главач І.А. в м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області 12.06.2018 року), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, позивач) звернувся з адміністративним позовом до Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій щодо непроведення перерахунку пенсії неправомірними, зобов'язання здійснити такий перерахунок з урахуванням довідки про заробітну плату № 08-4885, виданої 17.10.2017 ПАТ «РН Західна Сибір» та здійснювати виплату пенсії згідно проведеного перерахунку.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 червня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив позивач, який покликаючись на те, що вказане рішення є незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 червня 2018 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що відповідачем безпідставно не взято до розрахунку пенсії архівну довідку про заробітну плату № 08-4885, видану 17.10.2017 ПАТ «РН Західна Сибір» за період з січня 1982 року по лютий 1987 року.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач з 05.08.2017 року перебуває на обліку в Галицькому об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Івано-Франківської області та отримує пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2013 року.

Згідно записів трудової книжки позивач з 25.05.1980 по 12.02.1987 працював водієм, а згодом слюсарем по ремонту автомобілів у Нижньовартовському управлінні механізованих робіт № 3 тресту «Нижньовартовськнафтоспецбуд» виробничого об'єднання «Нижньовартовськнафтогаз».

07.02.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою про включення у заробіток для обчислення пенсії з врахуванням довідки про заробітну плату № 08-4885, виданої 17.10.2017 ПАТ «РН Західна Сибір».

Листом Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області від 26.02.2018 № 13/Н-15р, позивачу відмовлено у зарахуванні періоду отримуваної заробітної плати за 1982-1987 роки до розрахунку пенсії, мотивуючи свою відмову тим, що така заробітна плата не підтверджена первинним документами.

Із цього ж листа вбачається, що заяву про обрахунок пенсії відповідно до довідки від 17.10.2017 № 08-4885 та саму зазначену довідку позивач подав відповідачу 09.11.2017 року.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, та вважаючи його протиправним позивач звернувся із захистом до суду.

Приймаючи оскаржене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, відмовляючи позивачу у врахуванні для розрахунку пенсії довідки про заробітну плату № 08-4885, виданої 17.10.2017 ПАТ «РН Західна Сибір», діяв правомірно та в межах повноважень, передбаченим законом, оскільки позивач, повинен був підтвердити суми заробітку, відображені в довідці, підтвердити первинними документами.

Апеляційний суд не погоджується з рішенням суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, чинній на час призначення пенсії) для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж, починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Позивач, скориставшись наданим йому законом правом, звернувся до пенсійного органу в просив обрахунок його пенсії здійснювати за 60 місяців на підставі довідки про отриману заробітну плату за період з січня 1982 року по лютий 1987 року.

Згідно пункту 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції, чинній на час спірних правовідносин, далі - Порядок № 22-1), довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією.

Згідно пункту 2.23 зазначеного Порядку документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач надав відповідачу саме оригінал довідки про нараховану та сплачену заробітну плату, форма і зміст якої повністю відповідає встановленим у Додатку 1 до Порядку № 22-1.

В зазначеній довідці є посилання на первинні документи, якими підтверджується розмір нарахованої та виплаченої позивачу заробітної плати.

Таким чином, позивач виконав всі передбачені профільним законом та відповідними підзаконними актами для особи, яка звертається до пенсійного органу про призначення (перерахунок) пенсії дії і надав всі необхідні для такого призначення (перерахунку) документи.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Відповідач не вимагав від позивача надання будь-яких додаткових документів на підтвердження обґрунтованості довідки від 17.10.2017 року № 08-4885, а лише на повторне звернення позивача, більше ніж через три місяці після первинного його звернення, повідомив про відповідний запит за місцем колишньої роботи позивача.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

Пунктом 1 частини 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що верховенство права є однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 6 КАС України Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у Рішенні «Суханов та Ільченко проти України» (Рішення від 26.09.2014 року) зауважив, що вимоги заявників щодо надбавки до пенсії безперечно підпадають під дію статті 1 Першого протоколу і що їх можна вважати «майном» у значенні цього положення. Питання полягає у тому, чи можуть вважатися майном у значенні цього положення твердження заявників про те, що вони мають право на певні суми виплат, і якщо так, чи є їх невиплата втручанням у право на мирне володіння майном. (п. 34).

Суд нагадує, що за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування. (п. 35).

У справі «Трегубенко проти України» (Рішення від 02.11.2004 року, п. 53) Європейський суд з прав людини зазначив, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний, inter alia, «інтерес суспільства» та «умови, передбачені законом». Більше того, будь-яке втручання у право власності обов'язково повинно відповідати принципу пропорційності. Як неодноразово зазначав Суд, «справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Пошук такого справедливого балансу пролягає через всю Конвенцію (995_004). Далі Суд зазначає, що необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (див. рішення щодо Брумареску (Brumaresku), яке згадувалося

вище, параграф 78).

В Рішенні від 20.11.2011 року у справі «Рисовський проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (п. 70).

Виходячи з обставин справи, апеляційний суд не може погодитися із висновками суду першої інстанції про те, що відповідачем в даному випадку було дотримано вищезазначених вимог, оскільки дії даного пенсійного органу свідчать про недотримання справедливого балансу інтересів позивача та суспільства, порушено його право на отримання пенсійних виплат, на отримання яких він мав законні сподівання. Крім того, пенсійним органом не витримано принципу належного врядування, оскільки він на протязі тривалого часу не повідомляв позивачу про причини, з яких той позбавлений права на перерахунок пенсії, поклавши таким чином на позивача індивідуальний і надмірний тягар.

Згідно частини 2 ст. 2 КАС України У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскільки, розглядаючи заяву позивача і відхиляючи її відповідач діяв з порушенням вимог пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 8, 9 та 10 зазначеної норми КАС України, його дії є протиправними, а відтак порушені права позивача підлягають поновленню шляхом задоволення позовних вимог.

При цьому строк, з якого слід перерахувати пенсію позивачу є 09.11.2017 року, тобто дата, коли позивач надав довідку про його заробіток пенсійному органу.

Сумніви відповідача у можливій недостовірності даних, відображених в довідці, підлягають перевірці відповідно до норм законодавства і лише у випадку об'єктивного підтвердження таких сумнівів пенсіонера може бути позбавлено відповідних виплат.

Згідно пункту 2 ст. 315 КАС України За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 317 КАС України підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Згідно частин 1-5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає, а тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

В спірному судовому рішенні суд першої інстанції послався на правову позицію Верховного Суду від 15.03.2015 року у справі № 2-а/576/29/14.

Однак рішення у вказаній справі (від 15.12.2015 року) ухвалене за інших фактичних обставин, оскільки стосується надання довідки про заробітну плату, яка на час подання до пенсійного органу не була підтверджена первинними документами.

Частиною 6 ст. 139 КАС України встановлено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач поніс судові витрати зі сплати судового збору у суді першої та апеляційної інстанцій в загальній сумі 1762 грн. Дана сума підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 241, 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 червня 2018 року у справі № 809/805/18 скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Галицького об'єднаного управління пенсійного фонду України Івано-Франківської області задовольнити.

Визнати протиправними рішення та дії Галицького об'єднаного управління пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови ОСОБА_1 у врахуванні до заробітку для обчислення пенсії періоду отримуваної заробітної плати за 1982-1987 роки у Нижньовартовському управлінні механізованих робіт № 3 тресту «Нижньовартовськнафтоспецбуд» виробничого об'єднання «Нижньовартовськнафтогаз», згідно архівної довідки про заробітну плату № 08-4885, виданої Публічним акціонерним товариством «РН Західна Сибір» 17.10.2017 року.

Зобов'язати Галицьке об'єднане управління пенсійного фонду України Івано-Франківської області включити ОСОБА_1 до заробітку для обчислення пенсії періоду отримуваної заробітної плати за 1982-1987 роки у Нижньовартовському управлінні механізованих робіт № 3 тресту «Нижньовартовськнафтоспецбуд» виробничого об'єднання «Нижньовартовськнафтогаз», згідно архівної довідки про заробітну плату № 08-4885, виданої Публічним акціонерним товариством «РН Західна Сибір» 17.10.2017 року, та перерахувати пенсію з 09.11.2017 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді Н. В. Бруновська
З. М. Матковська