Справа № 2240/3404/18
Суддя: Гнап Д.Д.
Дата ухвалення: 2018-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2240/3404/18
РІШЕННЯ

іменем України

15 листопада 2018 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Гнап Д.Д., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про зобов'язання вчинити дії.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН.

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1, позивач) звернулась в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити ОСОБА_1 виплату заборгованості з пенсії за період з 01.06.2018 по 31.07.2018.

Свій позов позивач мотивує тим, що вона є пенсіонером та отримує пенсію за віком, яка призначена довічно. З метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини на території Донецької області, позивач була змушена покинути своє місце проживання та прибула до Хмельницької області, де у встановленому порядку стала на облік як внутрішньо переміщена особа.

Проте відповідач у період з 01.06.2018 по 31.07.2018 призупинив виплату пенсії з підстав її перебування на непідконтрольній території України більше 60 днів.

На думку позивача, такі дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області є незаконними, суперечать нормам діючого законодавства України, оскільки порушують її право на пенсійне забезпечення.

06.11.2018 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Зазначає, що підстави для зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити виплату позивачу заборгованості з пенсії за період з 01.06.2018 по 31.07.2018 відсутні. Не виплачені суми пенсії (за період з 01.06.2018 по 31.07.2018) будуть виплачені з врахуванням постанови Кабінету Міністрів України № 365 на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Доказів виплати заборгованості суду не надав.

13.11.2018 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій відповідач підтримує позовні вимоги викладені у поданому адміністративному позові. Вказує, що Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не передбачає такої підстави для припинення виплати пенсії, як інформація про перебування на непідконтрольній території України більше 60 днів.

Зазначає, що припинення їй виплати пенсії та відтермінування у поверненні заборгованості із пенсійних виплат є дискримінацією за ознакою місця проживання, що є порушенням статті 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та порушує її право на мирне володіння майном, передбачене статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ ПО СПРАВІ.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.10.2018 відкрито провадження в даній адміністративній справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 07.11.2018 у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про розгляд справи з викликом (повідомленням) сторін відмовлено.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

ОСОБА_1 є пенсіонером за віком, про що свідчить копія її пенсійного посвідчення № НОМЕР_1, виданого АТ «Ощадбанк» з терміном дії до 30.10.2020.

Відповідно до довідки Управління соціального захисту населення Хмельницької міської ради від 11 липня 2018 року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи фактичним місцем проживанням позивача є: АДРЕСА_1.

Позивач перебуває на обліку в Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" як внутрішньо переміщена особа.

За період з 01.06.2018 по 31.07.2018 позивач припинив виплату пенсії ОСОБА_1

14.08.2018 позивач звернулась до відповідача з зверненням щодо виплати пенсії.

Листом від 29.08.2018 № 1998/Д-8 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило позивача, що за даними інтегрованої міжвідомчої інформаційно - телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний контроль, вона перебувала на непідконтрольній території України більше 60 днів. З врахуванням зазначеного, виплату пенсії було тимчасово призупинено та направлено подання на розгляд комісії з питань надання населенню субсидій на відшкодування витрат та оплату житлово - комунальних послуг Хмельницької міської ради щодо відновлення виплати пенсії. В отриманому рішенні комісії від 18.07.2018 № 12 зазначено про призначення (відновлення) виплати пенсії. Крім того, вказано, що виплата пенсії поновлена, а пенсія за період з 01.06.2018 по 31.07.2018 в сумі 5204,36 грн буде виплачена з врахуванням постанови Кабінету Міністрів України № 365 на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Вважаючи такі дії відповідача неправомірними, позивач звернулася до суду з даним позовом.

ІV. ОЦІНКА (ПОЗИЦІЯ) СУДУ.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов'язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов'язаннями України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон № 1058-IV.

Частиною третьою статті 4 Закону № 1058-IV встановлено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону № 1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів ПФУ та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Отже, нормативно-правовим актом, яким визначено підстави припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення), є Закон № 1058-IV. Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом № 1058-IV, можуть застосовуватися виключно за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Відповідно до частини першої статті 47 Закону № 1058-IV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Згідно із частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України (положення пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність як такі, що є неконституційними, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009); 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Наведений перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, прямо передбачених законом.

Конституційне поняття «Закон України», на відміну від поняття «законодавство України», не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах її повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Проте, згідно з наявною в матеріалах справи копією листа Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 29.08.2018 № 1998/Д-8 виплата пенсії позивачу за період з 01.06.2018 по 31.07.2018 була призупинена з підстав перебування ОСОБА_1 на непідконтрольній території України більше 60 днів, за даними інтегрованої міжвідомчої інформаційно - телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний контроль.

Водночас Закон № 1058-IV не передбачає такої підстави припинення або призупинення виплати пенсії, як перебування внутрішньо переміщеної особи на непідконтрольній території України більше 60 днів, згідно даних інтегрованої міжвідомчої інформаційно - телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний контроль.

Конституційний Суд України у Рішенні від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 зазначив, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

У рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07 лютого 2014 року, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) дійшов висновку про те, що право на отримання пенсії, яке стало залежним від місця проживання заявника, свідчить про різницю в поводженні, яка порушувала статтю 14 Конвенції, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. При цьому Суд зауважив, що у цій справі право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника, що призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункти 51-54).

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Отже, у вказаних рішеннях Конституційного Суду України та ЄСПЛ застосовано підхід, згідно з яким право на пенсію та її одержання не може пов'язуватися з місцем проживання людини. Такий підхід можна поширити не тільки на громадян, що виїхали на постійне місце проживання до інших держав, а й на внутрішньо переміщених осіб, які мають постійне місце проживання на непідконтрольній Уряду України території. У контексті справи, що розглядається, правовий зв'язок між державою і людиною, який передбачає взаємні права та обов'язки, підтверджується фактом набуття громадянства. Свобода пересування та вільний вибір місця проживання гарантується статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України.

З наданого до суду рішення відповідача від 19.06.2018 № 334 вбачається, що з 01.06.2018 припинено виплату пенсії ОСОБА_1 до з'ясування.

Будь-які мотиви прийняття пенсійним органом рішення про призупинення виплати ОСОБА_1 пенсії, а також посилання на встановлену законом підставу для припинення виплати пенсії в розпорядженні не містяться.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи вказане рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з урахуванням положень частини другої статті 2 КАС України, суд вважає, що це рішення прийнято не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. При цьому воно не відповідає вимогам обґрунтованості, добросовісності, запобігання дискримінації, пропорційності, права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Аналогічні висновки робить Велика Палата Верховного Суду у справі № 805/402/18 (провадження № 11-644асі18) від 04 вересня 2018 року.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідач не підтвердив, а позивач спростував правомірність оскаржуваного рішення.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та їх належить задовольнити в повному обсязі.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про зобов'язання вчинити дії задовольнити.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити ОСОБА_1 виплату заборгованості з пенсії за період з 01.06.2018 по 31.07.2018.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 (АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3)
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя Д.Д. Гнап