Справа № 813/6220/15
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/222/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Копанишин Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 16 липня 2018 року про закриття провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державна казначейська служба України, про визнання бездіяльності протиправною, стягнення коштів, -

суддя (судді) в суді першої інстанції - Карпяк О.О.,

час ухвалення рішення 14:49:33 год.,

місце ухвалення рішення - м. Львів,

дата складання повного тексту рішення - 20.07.2018,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Державної фіскальної служби України, в якому просила: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неукладення договору про страхування посадових осіб контролюючих органів; стягнути з відповідача на її користь страхову суму в розмірі 42178,50 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 12.02.2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2016 року, позов було задоволено повністю.

Постановою Верховного Суду від 14.03.2018 року касаційну скаргу Державної фіскальної служби України задоволено частково, зазначені судові рішення скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 16 липня 2018 року закрито провадження у справі.

Ухвала мотивована тим, що відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України необхідно закрити провадження у справі, оскільки відповідачем сплачено позивачу 42178,50 грн., що визнається сторонами. Також суд зазначив, що відповідачем не подано заяви про поворот виконання судового рішення та доказів того, скасоване рішення було обґрунтовано повідомленими позивачем завідомо неправдивими відомостями або поданими ним підробленими документами. Відтак підстав для здійснення повороту виконання рішення немає.

Ухвалу в апеляційному порядку оскаржив відповідач, вважає, що вона постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання. Просить ухвалу скасувати і направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що закриття провадження у справі з підстав, передбачених п. 8 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України, є перешкодою у доступі до правосуддя, оскільки виплата ОСОБА_1 спірного страхового відшкодування була проведена на виконання рішення суду, яке набрало законної сили. Також оскільки Верховний Суд направив справу на новий розгляд до суду першої інстанції в зв'язку з неналежним з'ясуванням судами першої та апеляційної інстанцій обставин справи і неналежним дослідженням доказів, то провадження у справі, на переконання відповідача, не може бути закрите з підстав, передбачених наведеною вище нормою. Крім того, відповідач зазначив, що не подавав заяву про поворот виконання судового рішення, оскільки на даний час відсутні підстави для цього.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встанови суд, постановою Львівського окружного адміністративного суду від 12.02.2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2016 року, було задоволено позов ОСОБА_1: визнано протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо неукладення договору про страхування посадових осіб контролюючих органів та стягнуто з відповідача на користь позивача страхову суму в розмірі 42178,50 грн.

Зазначені судові рішення відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на той час) набрали законної сили з дня проголошення ухвали апеляційного суду.

Державна фіскальна служба України оскаржила постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12.02.2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2016 року в касаційному порядку.

Разом з тим, враховуючи, що дані рішення набрали законної сили, відповідач виконав постанову Львівського окружного адміністративного суду, а саме виплатив ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 42178,50 грн.

Як зазначено вище, під час нового розгляду справи суд першої інстанції за клопотанням представника позивача закрив провадження у справі на підстав п. 8 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Однак колегія суддів вважає даний висновок суду першої інстанції помилковим, враховуючи таке.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб'єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб'єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

На підставі логічного аналізу змісту наведеної норми колегія суддів дійшла висновку про те, що закриття провадження в адміністративній справі з наведеної у ній підстави можливе виключно у випадку, коли суб'єкт владних повноважень погодився з допущеними ним порушеннями та такі порушення були виправлені ним самостійно за власною ініціативою, що призвело до повного відновлення законних прав та інтересів позивача без необхідності визнавати протиправними рішень, дій або бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Проте, як зазначено вище, Державна фіскальна служба України виплатила ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 42178,50 грн. не за власною ініціативою внаслідок визнання допущених порушень, а на виконання рішення суду, яке набрало законної сили, що, на переконання колегії суддів, виключає можливість закриття провадження у даній справі на підставі п. 8 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи, тому її слід скасувати і передати справу на розгляд суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 312, 317, 320, 321, 322, 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України задовольнити.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 16 липня 2018 року про закриття провадження у справі № 813/6220/15 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державна казначейська служба України, про визнання бездіяльності протиправною, стягнення коштів - скасувати і направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді В. В. Святецький
Л. Я. Гудим
Повне судове рішення складено 19.11.2018 р.