Справа № 0440/6563/18
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2018-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2018 року Справа № 0440/6563/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд. у складі головуючого судді Віхрової В.С., розглянувши у місті Дніпрі в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним дії, зобов`язання вчинити певні дії, скасування рішення, -
30.08.2018 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в якій позивач просить (з урахуванням уточнень від 22.10.2018 р.):
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з реєстрації з 17.01.2002 р. відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті основної державної та додаткової пенсії відповідно до ч.3 ст.59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 (інн НОМЕР_1 ) основну державну та додаткову пенсію відповідно до ч.3 ст.59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року з 01.10.2017 р.;
В обґрунтування уточненої позовної заяви позивач вказує на наявність підстав для перерахунку пенсії відповідно до ч.3 ст.59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки він прирівнюється до статусу військовослужбовця у відповідності до п.1 ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Дніпропетровського окружного адміністративного суду справа №0440/6563/18 передана судді Віхровій В.С.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.09.2018 р. позовну заяву прийнято до провадження та відкрито спрощене провадження з викликом сторін.
Згідно з ч. 2 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Враховуючи положення ч.4 вказаної статі, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи № 0440/6563/18 у спрощеному провадженні.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 261 КАС України відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
01.10.2018 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду засобами електронного зв`язку надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого відповідач заперечує проти адміністративного позову, оскільки позивачем не підтверджено проходження дійсної строкової служби під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЄС.
18.10.2018 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду засобами електронного зв`язку на виконання ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.09.2018 р. надано копію пенсійної справи ОСОБА_1 .
Також, 19.10.2018 р. через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністративного суду відповідачем повторно надано копію пенсійної справи позивача.
22.10.2018 р. від позивача через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява про розгляд справи в порядку письмового провадження.
22.10.2018 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду засобами електронного зв`язку надійшла заява від відповідача про розгляд справи за відсутності представника управління.
Згідно ч.ч.1, 2, 8 ст. 262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення.
Відповідно до ч.9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З огляду на викладене, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності представників сторін, у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
Згідно ст. 3 Конституції України в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод.
Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.
Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Тобто, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості, пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, виконанням трудових обов`язків і є однією з форм соціального захисту, цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.
Загальні умови, порядок нарахування та розмір пенсій визначаються, зокрема, законами України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-ХІІ, «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV.
Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян регулюється спеціальними законами з урахуванням особливостей умов праці, характеру, складності і значущості виконуваної роботи, ступеня відповідальності, певних обмежень конституційних прав і свобод тощо.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення врегульовані Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 р. № 796-XII (надалі - Закон № 796-XII).
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є інвалідом 2 групи захворювання, яке пов`язане з роботами з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
З 17.01.2001 р. ОСОБА_1 отримував пенсію по інвалідності від загального захворювання та додаткову пенсію як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 10.04.2008 р., починаючи з 10.04.2008 р. позивача переведено на пенсію по інвалідності в розмірі фактичних збитків, оскільки відповідно до довідки МСЕК, його визнано інвалідом 3 групи. Захворювання пов`язано з виконанням обов`язку по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
На підставі заяви від 18.07.2011 р. пенсійним органом проведено перерахунок пенсії, відповідно до постанови Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 06.05.2010 р. Перерахунок проведено за період з 22.05.2008 р. по 31.10.2011 р.
З 10.11.2011 р. ОСОБА_1 визнано інвалідом 2 групи, захворювання пов`язане з виконанням обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та з 01.01.2012 р. розмір пенсії розраховано відповідно до п. 12 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою КМУ від 23.11.2011 р. №1210 (надалі Порядок 1210), відповідно до якого розмір пенсії для інвалідів 2 групи складає 255% прожиткового мінімуму, визначеного законом для осіб, які втратили працездатність.
В грудні 2014 р. ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії з 01.11.2014 р. на підставі заяви від 23.10.2014 р. та довідки про заробітну плату від 10.10.2014 р. № 62 за роботу в зоні відчуження в 1986 році.
На виконання постанов Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 19.01.2016 року по справі № 201/4215/15-а та від 14.06.2016 року № 207/1253/16-а, відповідачем в листопаді 2016 року було здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 13.08.2015 року, відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Також, з 01.10.2017 р. автоматизованим способом проведено перерахунок пенсії з урахуванням прожиткового мінімуму, визначеного законом для осіб, які втратили працездатність.
09.08.2018 р. ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії відповідно до Постанови КМУ «Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №851 від 15.11.2018 р.
Інших обставин, що зумовлюють відсутність підстав для перерахунку пенсії позивачу у відповідності до ч.3 ст.59 Закону №796-ХІІ, відповідачем не наведено.
Відповідно до ст. 59 Закону № 796-XII пенсії військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи призначаються з їх грошового забезпечення згідно з цим Законом та іншими законодавчими актами. Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається відповідно до статті 51 цього Закону.
Військовослужбовцям пенсії по інвалідності, а членам їх сімей пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї за їх бажанням можуть призначатися на умовах і в порядку, визначених законодавством для осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), або відповідно до статті 54 цього Закону.
Особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
Механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону № 796-XII, визначений Порядком 1210.
Відповідно до п. 9-1 Порядку № 1210 (який доповнено Постановою Кабінету Міністрів України № 851 від 15.11.2017 р. та застосовується з 01.10.2017 р.) за бажанням осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби та внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за відповідною формулою.
Отже, частиною 3 ст. 59 Закону № 796-XII в редакції до 01.10.2017 р. було визначено лише одну категорію осіб, які мали право на обчислення пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, а саме, особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби.
Внаслідок внесених змін, з 01.10.2017 р. вищезазначена норма викладена в новій редакції, відповідно з якою, особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
Отже, зазначеними змінами було розширено перелік категорій осіб, на які вказана норма розповсюджується, а саме на осіб, які брали участь в інших ядерних аваріях та випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, однак незмінною залишилася умова щодо проходження такими особами дійсної строкової служби у відповідний період.
Статтею 10 Закону № 796-XII встановлено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.
Згідно із приміткою до ст. 10 Закону № 796-XII, до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.
Таким чином, зазначеною нормою визначено, що учасниками ліквідації наслідків ЧАЕС є громадяни, військовослужбовці строкової і надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій, особи, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження.
Водночас, стаття 59 має назву «Пенсії військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи».
Даною статтею врегульовано порядок пенсійного забезпечення виключно військовослужбовців. Для отримання пенсії на підставі ч.3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ особі необхідно відповідати таким критеріям: 1) особа брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї; 2) участь особи відбувалась під час проходження дійсної строкової служби; 3) особа набула інвалідність внаслідок вищевказаного.
За змістом пункт 9-1 Порядку № 1210 є ідентичним змісту ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII щодо встановлення механізму обчислення пенсії за відповідною формулою.
Таким чином, ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII не містить норм, які можуть викликати неоднозначність у її застосуванні.
Отже, пунктом 9-1 Порядку № 1210 встановлено механізм обчислення пенсії особам, які мають право на таке обчислення на підставі ст. 59 Закону № 796-XII, тобто особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, саме під час проходження дійсної строкової служби.
Законодавець, вносячи зміни до ч.3 ст. 59 Закону № 796-XII, розширив перелік категорій осіб, на які вказана норма розповсюджується, а саме: осіб, які брали участь у інших ядерних аваріях та випробуваннях та у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї (під час проходження дійсної строкової служби).
Так, ч. 2 ст. 59 Закону № 796-XII урегульовує порядок призначення пенсій військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та набули інвалідність, відповідно до якої цим особам за їх бажанням пенсії можуть призначатися на умовах і в порядку, визначених законодавством для осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), або відповідно до статті 54 цього Закону.
За змістом статті 10 Закону № 796-XII до осіб, які належать до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС належать не тільки військовослужбовці, а враховуючи, що стаття 59 Закону регулює пенсії саме військовослужбовців логічним є висновок про те, що частина 3 статті 59 Закону визначає порядок призначення пенсії серед інших осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, саме під час проходження дійсної строкової служби.
Військовий обов`язок в СРСР (на час ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС) був закріплений Конституцією СРСР 1936 (ст. 132) і на основі її регулювався Законом СРСР «Про загальний військовий обов`язок» від 12.10.1967 р.
Так, відповідно до цього закону всі чоловіки громадяни СРСР незалежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, освіти, мови, ставлення до релігії, роду і характеру занять, місця проживання, зобов`язані проходити дійсну військову службу в рядах Збройних Сил СРСР (ст.3).
Військова служба складається з дійсної військової служби і служби в запасі Збройних Сил СРСР (ст.5).
Громадяни, які перебувають на дійсній військовій службі іменуються військовослужбовцями, а які перебувають в запасі військовозобов`язаними (ст.6).
Військовослужбовці та військовозобов`язані поділяються на солдатів, матросів, сержантів, старшин, прапорщиків, мічманів і офіцерський склад. Офіцерський склад Збройних Сил СРСР підрозділяється на: молодший офіцерський склад (від молодшого лейтенанта до капітана включно і їм рівні); старший офіцерський склад (від майора до полковника, включно і їм рівні); вищий офіцерський склад (генерали, адмірали і маршали).
Солдати, матроси, сержанти і старшини, які проходять дійсну військову службу в межах строків, встановлених цим Законом, вважаються такими, які перебувають на дійсній строковій військовій службі, а які проходять дійсну військову службу понад встановлених Законом строків - перебувають на дійсній надстроковій військовій службі (ст. 8).
Виходячи з правового аналізу вищенаведених правових норм, що регулюють спірні правовідносини, основною умовою для отримання зазначеної допомоги, є саме проходження дійсної строкової військової служби на момент участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Такий статус особи, як віднесення до категорії військовослужбовців на час ліквідації, що має право відповідно до положень ч.3 ст.59 Закону №796 на перерахунок та виплату пенсії у відповідному розмірі не передбачений.
Згідно записів у трудовій книжці, матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 перебував на службі у Радянській армії у період з 03.11.1980 р. по 24.11.1982 р.
Відповідно до записів військового квитка та довідки Кам`янського об`єднаного військового комісаріату від 16.01.2018 р. №4/33 позивач був призваний Дніпродзержинським МВК на спеціальні збори з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в період з 20.05.1986 р. по 07.06.1986 р.
Як вбачається з матеріалів справи та змісту постанови Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 16.12.2014 р. у справі №207/5283/14-а позивач, працюючи на підприємстві Дніпродзержинське АТП №3 Дніпропетровської області на посаді водія, був призваний на спеціальні збори для участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в 30-километровій зоні у період з 19.05.1986 р. по 07.06.1986 р.
За позивачем збережений середній заробіток за дні роботи в зоні відчуження, сума якої та розрахунок наведений у Довідці №98 від 11.08.2015 р.
Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що позивач не перебував на дійсній строковій службі на час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Доказів зворотного до суду не надано.
Суд зазначає, Закон № 796-ХІІ диференційовано регулює умови призначення та розмір пенсії осіб залежно від категорії.
Суд окремо звертає увагу на конституційний розподіл влади, відповідно до якого судова гілка покликана сприяти дотриманню законів, але ніяк їх не встановлювати.
Положеннями п. 6 ст. 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Держава у особі її компетентних органів на власний розсуд визначає, які доплати надавати своїм громадянам із державного бюджету шляхом прийняття законів.
Відповідно до ст. 75 Конституції України єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України.
Положеннями ст. 85 Конституції України визначено, що до повноважень Верховної Ради України, зокрема, належить прийняття законів.
Зі змісту ст. 14 Закону № 796-ХІІ вбачається, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються окремі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: 1, 2, 3, 4.
Відповідно до ст. 9 Закону №796-ХІІ особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є:
1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;
2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи;
3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт;
4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.
Пунктом 1) ч.1 ст. 14 Закону № 796-ХІІ визначено для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: особа з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1.
Виходячи із положень указаної норми Закону, учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС може належати до певної категорії осіб, у залежності від місця, періоду, строку участі у ліквідації аварії та наслідків для здоров`я, яких зазнала особа, які впливають на рівень та умови пенсійного забезпечення тієї чи іншої категорії осіб.
Як вбачається з документів пенсійної справи позивач є ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС категорії 1.
За таких обставин, слідує висновок, що посилання позивача на ту обставину, що військовослужбовці призвані на військові збори належать до військовослужбовців в розумінні ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та користуються всіма гарантіями держави як військовослужбовці, а відтак мають право на перерахування та виплату пенсії в розмірі відшкодування фактичних збитків особі, яка отримала ядерну шкоду здоров`ю з застосуванням п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2017 року, відповідно до ст. 59 цього закону є помилковим, оскільки позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (категорія 1), а підставою для отримання пенсії в п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати є участь у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС під час дійсної строкової служби.
Крім того, суд вважає, що врегулювання питання та можливості перерахунку пенсії для зазначеної у ч.3 ст.59 Закону № 796-ХІІ категорії осіб, які стали інвалідами у п`ятикратному розмірі обумовлено саме особливістю проходження такої служби, тому як особи, які проходили дійсну строкову військову службу не мали доходу (заробітку) чи ін. у порівняні з іншими особами, які призивались на військові (спеціальні) збори з підприємств, установ, організацій та за якими зберігався їх заробіток з якого у подальшому здійснювалось нарахування та виплата пенсій за іншими правилами встановленими цим ж Законом № 796-ХІІ, постановами Кабінету Міністрів України. У військовослужбовців строкової служби за призовом не було заробітку з якого можливо здійснити обрахунок пенсії, тому законодавець вніс зміни до положень ст.59 Закону № 796-ХІІ встановив тим самим мінімальну соціальну гарантію. Зазначена категорія осіб, з огляду на вік, тривалість страхового стажу, розмір оплати праці, особи цієї категорії на відміну від інших категорій військовослужбовців об`єктивно не мали змоги претендувати на призначення соціальних виплат у фінансово розумному розмірі.
Відтак суд не знаходить підстав для поширення на інші категорії військовослужбовців того правила, котре було запроваджено законодавцем для військовослужбовців дійсної строкової служби, адже це суперечить призначенню норми закону.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як зазначено у ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
При цьому судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи, що позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не під час проходження дійсної строкової служби, що нівелює застосування до нього положень ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 1 жовтня 2017 р., суд дійшов висновку, що відповідач, відмовляючи в перерахунку пенсії відповідно до вказаної норми, діяв в межах і у спосіб, визначений законодавством, а відтак, позовна заява задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 9, 72-76, 90, 139, 246-247, 249, 255, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним дії, зобов`язання вчинити певні дії, скасування рішення, - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 цього Кодексу, безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) Рішення не набрало законної сили 22.10.18 Суддя З оригіналом згідно Помічник судді В.С. Віхрова В.С. Віхрова Ю.Ю. Ковтун