Справа № 808/1394/18
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2018-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

30 жовтня 2018 року 17:41Справа № 808/1394/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бойченко Ю.П., за участю секретаря судового засідання Гавриленко А.О. та представників

позивача: ОСОБА_1,

відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомтехпостач»

до Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення,

ВСТАНОВИВ:

16 квітня 2018 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомтехпостач» (далі позивач) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі відповідач), у якому позивач просить: скасувати податкове повідомлення-рішення від 22.12.2017 №.

Ухвалою суду від 23.04.2018 позовну заяву залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви строком 10 днів від дня одержання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала суду про залишення позовної заяви без руху отримана представником позивача 15.05.2018, про що свідчить відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

В межах встановленого строку позивачем надано до суду уточнену позовну заяву та документи на виконання вимог ухвали суду від 23.04.2018.

Ухвалою суду від 21.05.2018 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 19.06.2018.

19 червня 2018 року підготовче судове засідання відкладено на 18.07.2018.

Ухвалою суду від 18.07.2018 провадження у справі зупинено до 18.09.2018.

Ухвалою суду від 18.09.2018 поновлено провадження у справі. Крім того, ухвалою суду від 18.09.2018 продовжено строк підготовчого провадження, а підготовче засідання відкладено на 10.10.2018.

Ухвалою суду від 10.10.2018 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті 30.10.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач за результатами проведеної перевірки дійшов хибних висновків про відсутність реального здійснення господарських операцій, та відповідно понесення витрат по господарським операціям з ТОВ «Гранада Груп». Також, представник позивача зазначив, що під час перевірки контролюючому органу було надано всі первинні документи, які підтверджують фактичне виконання господарських операцій з вищевказаними контрагентами, проте, вказані документи не були враховані при прийнятті оскаржуваного рішення. Позивач вказує на те, що контрагент з яким позивач мав господарські взаємовідносини протягом перевіряємого періоду був зареєстрований як платник податку на додану вартість та жодних сумнів, що можливості виконання вказаним підприємством господарських операцій не виникало ані у позивача, ані у контролюючих органів. Вважає, що контролюючим органом не було надано належної оцінки документам, які надавались до перевірки позивачем, що призвело для прийняття необґрунтованого та протиправного податкового повідомлення рішення.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечив. В обґрунтування заперечень посилається на те, що під час проведення перевірки встановлено відсутність фактичного здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентом ТОВ «Гранада Груп». Такі висновки зумовлені тим, що під час проведення перевірки було встановлено, що є недоліки у наданих до перевірки експрес-накладних ТОВ «Нова пошта», а саме вказано суперечливі відомості щодо кількості та вартості товару. Крім того, під час проведення перевірки було встановлено, що товар поставлявся з адреси у місті Києві, проте ТОВ «Гранада Груп» має податкову адресу у місті Херсон. Також, відповідач зазначає, що до перевірки не було надано специфікації на товар, супровідні документи на передачу товару, та/або акти прийому-передачі товару, що було передбачено умовами договору. Крім того, відповідач зазначає, що під час проведення перевірки не можливо було встановити походження товару по ланцюгу постачання. Вказує, що зазначені обставини зумовили висновок контролюючого органу про нереальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Гранада Груп».

Представник відповідача підтримала позицію викладену в письмових поясненнях, просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно встановивши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що з 11.12.2017 по 12.12.2017 співробітниками ГУ ДФС у Запорізькій області проведено позапланову невиїзну документальну перевірку ТОВ «Агрокомтехпостач» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість, податку на прибуток при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Гранада груп» () за період з 01.01.2014 по 31.12.2014, за результатами якої складено Акт перевірки від 18.12.2017 №728/08-01-14-13-13/39088365.

Відповідно до висновків Акту перевірки від 18.12.2017 №728/08-01-14-13-13/39088365 встановлено порушення ТОВ «Агрокомтехпостач»:

пп.135.5.4 п.135.5 ст.135 Податкового кодексу України (в редакції до 01.01.2015), в результаті чого занижено податок на прибуток на суму 20517 грн. за 2014 рік;

п.14.1.36, 14.1.181, п.14.1 ст.14, п.198.1, п.198.3 ст.198, п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в сумі 22797 грн., в т.ч. за липень 2014 року в сумі 12805 грн., за вересень 2014 в сумі 9992 грн.

Не погодившись з висновками Акту перевірки позивач подав письмові заперечення проти висновків акту перевірки, які залишені без задоволення відповідно до відповіді ГУ ДФС у Запорізькій області від 29.11.2017 №19635/10/08-01-14-06-13.

На підставі висновків Акту перевірки від 18.12.2017 №728/08-01-14-13-13/39088365 контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 22.12.2017 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємства на загальну суму 25646,25 грн.

Не погодившись з правомірністю прийняття вказаного податкового повідомлення рішення, позивач оскаржив його в адміністративному порядку до ДФС України. Рішенням ДФС України від 07.03.2018 №8264/6/99-99-11-01-02-25 скаргу позивача залишено без задоволення, а податкове повідомлення рішення без змін.

Позивач, не погодившись з правомірністю прийняття контролюючим органом оскаржуваного податкового повідомлення рішення, звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскільки підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення стали висновки акту перевірки від 18.12.2017 №728/08-01-14-13-13/39088365, для вирішення позовних вимог суд вважає необхідним дослідити обґрунтованість таких висновків контролюючого органу.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення рішення стали висновки контролюючого органу про не підтвердження реальності здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Гранада Груп».

Суд зазначає, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані ПК України.

Відповідно до пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до пп.14.1.231 п.14.1 ст.14 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Згідно пп.134.1.1 п.134 ст.134 ПК України, у цьому розділі об'єктом оподаткування є: 134.1.1. прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Відповідно до пп.135.5.4 п.135.5 ст.135 ПК України, інші доходи включають: вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

Згідно з п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобовязані вести облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з визначенням обєктів оподаткування та/або податкових зобовязань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, повязаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством України. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п.44.2 ст.44 ПК України для обрахунку обєкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

З матеріалів справи судом встановлено, що між позивачем та ТОВ «Гранада Груп» укладено договір купівлі-продажу №90 від 01.07.2014, відповідно до пункту 1.1 якого постачальник ТОВ «Гранада Груп» зобовязується передати у власність покупця ТОВ «Агрокомтехпостач» на умовах і в строки, встановлені цим договором, товар (назва, кількість, вартість та асортимент зазначаються у відповідній специфікації або рахунку-фактурі, що є невідємним додатком до цього Договору), а Покупець зобовязується прийняти та оплатити поставлений йому товар в строки та в розмірах, вказаних в цьому Договорі (а.с.52-53).

На підтвердження виконання умов договору з ТОВ «Гранада Груп» позивачем до матеріалів адміністративної справи надано видаткові накладні, рахунки-фактури, акти приймання товару по кількості та якості, податкові накладні (а.с.56-80).

Крім того, на підтвердження транспортування товару до матеріалів справи надано експрес-накладні ТОВ «Нова Пошта».

Зазначені обставини вказують на наявність у позивача ділової мети, визначення якої наведено у пп.14.1.231 п.14.1 ст.14 ПК України, як причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Таким чином, дослідивши надані до матеріалів справи первинні документи, з урахуванням співвідношення вчинених господарських операцій з видами господарської діяльності позивача, суд дійшов висновку, що в результаті господарських операцій з ТОВ «Гранада Груп» у позивача відбулись зміни в структурі активів, зобовязань та у власному капіталі, що спростовує висновки контролюючого органу про нереальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Гранада Груп».

Контролюючим органом також не надано до матеріалів справи доказів на підтвердження визнання в судовому порядку угод між позивачем та ТОВ «Гранада Груп» не дійсними.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого Протоколу та Протоколів 2, 4, 7, 11 до Конвенції» ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, Україна визнала джерелом права рішення Європейського суду з прав людини, а також юрисдикцію цього суду в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Рішення Європейського суду є частиною національного законодавства і є обовязковим для правозастосування органами правосуддя.

У п.38 рішення Європейського суду з прав людини від 9 січня 2007 року у справі «Інтерсплав проти України» (заява №803/02, INTERSPLAV проти України) зазначено, що на думку суду, коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань.

Таким чином, твердження контролюючого органу про нереальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Гранада Груп» з поставки товарів спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Стосовно посилань представника відповідача на те, що юридичною адресою ТОВ «Гранада Груп» є місто Херсон, вул. Перекопська, 20, проте адреса відправки товару у первинних документах зазначена як місто Київ, суд зазначає, що відповідно до договору поставки укладеного з позивачем, видаткових накладних та рахунків фактури, адресою ТОВ «Гранада Груп» є м. Київ, вул. Залізничне шосе, буд.25, що відповідає адресі постачання товару.

Також, контролюючим органом не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що станом на момент вчинення господарських операцій (2014 рік) ТОВ «Гранада груп» мало юридичну адресу саме у місті Херсон.

Крім того, суд вважає за необхідне вказати на ту обставину, що навіть за умови здійснення контрагентом господарської діяльності не за юридичною адресою, такі обставини не можуть свідчити про нереальність господарських операцій та відповідно не можуть бути підставою для застосування штрафних санкцій до покупця за порушення правил ведення господарської діяльності продавцем товару.

Щодо посилань представника відповідача на наявність суперечливих відомостей між первинною документацією та експрес накладними ТОВ «Нова пошта», суд зазначає, що експрес накладна, як і товарно-транспортна накладна, не є документами на підставі яких підприємством формуються показники податкової та бухгалтерської звітності, а лише фіксують факт транспортування (переміщення) товару.

Також, під час розгляду адміністративної справи встановлено, що контролюючим органом під час проведення перевірки помилково не було враховано Правила надання поштових послуг підприємством ТОВ «Нова пошта», оскільки за змістом експрес накладних, в них зазначається не кількість товару, а кількість місць, що не є ідентичним кількості товару. Так, за умовами надання послуг підприємством «Нова пошта» визначено, що для вантажного відправлення «одне місце» визначається упаковане відправлення вагою не більше 1000,0 кг та розмірами не більше: довжина 300 см, ширина 170 см.

В свою чергу, перевезення товару та його оприбуткування підтверджується Актами приймання товару по кількості і якості, які складались під час прийняття товару на поштовому відділенні та підписанні сторонами.

Щодо посилань контролюючого органу на те, що в первинних документах було допущено помилки стосовно коду ЄДРПОУ постачальника ТОВ «Гранада Груп», суд зазначає, що зазначені недоліки були самостійно виправлені учасниками господарських взаємовідносин, про що свідчать виправлені дублікати видаткових накладних.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення рішення відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішень, у звязку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомтехпостач».

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративий позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомтехпостач» задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області від 22.12.2017 №.

Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні 00 копійок присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомтехпостач» (70500, Запорізька область, м. Оріхів, вул. Карла Лібнехта, буд.33-б, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 08.11.2018.

Суддя Ю.П. Бойченко