Справа № 9901/452/18
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2018-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

05 листопада 2018 року

Київ

справа №9901/452/18

адміністративне провадження №П/9901/452/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Бившевої Л.І., Гончарової І.А., Шипуліної Т.М., Ханової Р.Ф.,

за участю:

секретаря судового засідання Загороднього А.А.,

представника позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача Склярук Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу №/9901/452/18 за позовом ОСОБА_5 до Вищої ради правосуддя про визнання незаконним та скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

І. ПРОЦЕДУРА

1. 26.02.2018 до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшов позов ОСОБА_5 (далі - позивач, ОСОБА_5.), поданий через представника адвоката ОСОБА_2, до Вищої ради правосуддя (далі - відповідач, ВРП), в якому позивач просить Суд визнати протиправним та скасувати рішення Вищої ради правосуддя № 172/0/15-18 від 25.01.2018 про звільнення ОСОБА_5 з посади судді Обухівського районного сулу Київської області.

2. Позивач вважає оскаржуване Рішення протиправним з огляду на таке.

2.1. Рішенням Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 23.10.2017 №3378/2дп/15-17 ОСОБА_5 суддю Обухівського районного суду Київської області притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення з посади судді. Вказане рішення було оскаржено ОСОБА_5 до Вищої ради правосуддя.

2.2. Рішенням ВРП від 21.12.2017 №4232/0/15-17 рішення Другої Дисциплінарної палати ВРП від 23.10.2017 №3378/2дп/15-17 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності залишено без змін.

2.3. 25.01.2018 ВРП прийнято рішення №172/0/15-18 "Про звільнення ОСОБА_5 з посади судді Обухівського районного суду Київської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України".

2.4. Приймаючи оскаржуване рішення відповідачем не зазначено правових підстав, які б дозволяли застосовувати нормативно-правовий акт, який суперечить Конституції України, оскільки Закон України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні» підписано неуповноваженою особою. ВРП зроблено висновок про притягнення її до дисциплінарної відповідальності без наявності в її діях ознак дисциплінарного проступку та у зв'язку із реалізацією нею своїх дискреційних повноважень, за які згідно із міжнародного та національного права не може бути притягнуто до відповідальності. Відповідачем не вказано, які її конкретно діяння вчинено умисно, чи через грубу недбалість, що становить поведінку, що порочить звання судді або підриває авторитет правосуддя, у тому числі в питаннях моралі, чесності, непідкупності, відповідності способу життя судді його статусу, дотримання інших етичних норм та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду; чи інше грубе порушення закону, що підриває авторитет і суспільну довіру до суду.

3. Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 02.03.2018 позов ОСОБА_5 переданої на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

3.1. Ухвалою від 16.03.2018 Великої Палати Верховного Суду позов повернуто на розгляд Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

3.2. Ухвалою від 26.03.2018 відкрито провадження в даній справі та розгляд такої призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 16.00 год. 16.04.2018.

3.3. Згідно з ухвалою від 16.04.2018 зупинено провадження у справі у зв'язку з вирішенням заявлених відводів колегії суддів, а згідно ухвали від 26.04.2018, після вирішення заявлених відводів, провадження в справі було поновлено, справу призначено до розгляду на 14.05.2018 о 14.00 год.

3.4. Ухвалою від 14.05.2018 провадження у справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду за результатами розгляду адміністративної справи № 11-63сап18 за скаргою ОСОБА_5 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення Вищої ради правосуддя від 21 грудня 2017 року № 4232/0/15-17 «Про залишення без змін рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 23 жовтня 2017 року № 3378/2дп/15-17 «Про притягнення судді Обухівського районного суду Київської області Степанової О.С. до дисциплінарної відповідальності» та відновлено ухвалою від 01.10.2018 з призначенням справи до розгляду на 05.11.2018 о 16.00 год.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

4. Указом Президента України від 13.11.2008 № 1037/2008 ОСОБА_5 призначена на посаду судді Печерського районного суду міста Києва строком на п'ять років.

5. Указом Президента України від 11.01.2012 №7/2012 ОСОБА_5 переведена на посаду судді Обухівського районного суду Київської області.

6. Постановою Верховної Ради України від 05.09.2013 № 446-VII ОСОБА_5 обрана на посаду судді Обухівського районного суду Київської області безстроково.

7. 01.07.2014 до Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів загальної юрисдикції надійшла заява ОСОБА_9 від 16.06.2014 (вхідний реєстраційний №В-1871/0/7-14 від 01.07.2014) про проведення перевірки стосовно судді Обухівського районного суду Київської області Степанової О.С. відповідно до пункту 4 частини першої статті 3 Закону України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні».

8. 23.10.2017 рішенням Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 23.10.2017 №3378/2дп/15-17 ОСОБА_5 суддю Обухівського районного суду Київської області притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення з посади судді. Вказане рішення було оскаржено ОСОБА_5 до Вищої ради правосуддя.

9. Рішенням ВРП від 21.12.2017 №4232/0/15-17 рішення Другої Дисциплінарної палати ВРП від 23.10.2017 №3378/2дп/15-17 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності залишено без змін.

10. Зазначене рішення ВРП було предметом судового розгляду, за результатами якого Великою Палатою Верховного Суду прийнято постанову від 14.06.2018р. (справа №11-63сап18) якою скаргу ОСОБА_5 залишено без задоволення, а рішення Вищої ради правосуддя від 21.12.2017 №4232/0/15-17 - без змін.

11. На підставі подання Другої Дисциплінарної палати ВРП (вх.№184/0/8-18) про звільнення 25.01.2018 ВРП прийнято рішення №172/0/15-18 "Про звільнення ОСОБА_5 з посади судді Обухівського районного суду Київської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України".

12. Підставою для такого рішення стало рішення Другої Дисциплінарної палати ВРП від 23.10.2017 №3378/2дп/15-17, залишене без змін рішенням ВРП від 21.12.2017 №4232/0/15-17, згідно яких позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення з посади.

13. Оскаржуване рішення вмотивовано наявністю зазначених вище рішень, а також тим, що дисциплінарне провадження щодо судді Степанової О.С. здійснено згідно з передбаченою чинним законодавством України процедурою. Рішення про притягнення судді Степанової О.С. до дисциплінарної відповідальності ухвалено Другою Дисциплінарною палатою ВРП у межах визначених законом повноважень. Частиною третьою статті 56 Закону України «Про Виру раду правосуддя» визначено, що питання про звільнення судді згідно з пунктом 3 частини шостої статті 126 Конституції України Вища рада правосуддя розглядає на підставі подання Дисциплінарної палати про звільнення судді. Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України, статті 115 Закону України від 2 червня 2016 року №1402-VIІІ «Про судоустрій і статус суддів» підставою для звільнення судді є вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов'язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді.

14. Позивач вважає оскаржуване рішення протиправним.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

15. В обґрунтування позовних вимог та протиправності рішення позивач наводить такі аргументи.

16. Приймаючи оскаржуване рішення відповідачем не зазначено правових підстав, які б дозволяли застосовувати нормативно-правовий акт, який суперечить Конституції України, оскільки Закон України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні» підписано неуповноваженою особою. ВРП зроблено висновок про притягнення її до дисциплінарної відповідальності без наявності в її діях ознак дисциплінарного проступку та у зв'язку із реалізацією нею своїх дискреційних повноважень, за які згідно із міжнародного та національного права не може бути притягнуто до відповідальності. Відповідачем не вказано, які її конкретно діяння вчинено умисно, чи через грубу недбалість, що становить поведінку, що порочить звання судді або підриває авторитет правосуддя, у тому числі в питаннях моралі, чесності, непідкупності, відповідності способу життя судді його статусу, дотримання інших етичних норм та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду; чи інше грубе порушення закону, що підриває авторитет і суспільну довіру до суду.

17. У відзиві на позов відповідач зазначає, що з доводами позовної заяви не погоджується, звертає увагу на те, що позовна заява ОСОБА_5 є фактично ідентичною скарзі, яка розглядалась Великою Палатою Верховного Суду, тобто усім доводам, наведеним у позовній заяві надана оцінка при ухвалені рішення від 14.06.2018 (постанова Великої Палати Верховного Суду у справі № 11-63сап18). Зокрема щодо застосування Закону України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні», то в установленому порядку такий не визнаний неконституційним, а тому його норми підлягали застосуванню. Щодо реалізації суддею дискреційних повноважень та перевищення повноважень ВРП зазначеним судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду встановлено, що мотивація Другої Дисциплінарної палати та ВРП стосується не законності чи обґрунтованості судового рішення, а оцінки дій ОСОБА_5 як судді та висновку про невиконання нею обов'язків, встановлених Конституцією та відповідним процесуальним законодавством України. Щодо наявності підстав для притягнення до відповідальності у виді звільнення з посади то судовим рішенням встановлено наявність таких та зазначення у оскаржуваних рішеннях вказівок на конкретні діяння судді, які стали підставою притягнення до дисциплінарної відповідальності. Щодо підстав оскарження рішення зазначає, що на 25.01.2018 склад ради було сформовано таким чином, що відповідає вимогам законодавства, на засіданні були присутні 17 членів ВРП, оскаржуване рішення прийнято одноголосно та підписано всіма членами Ради, які брали участь у його ухваленні. Рішення містить посилання на підстави та мотиви його прийняття.

IV. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

18. Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

19. Згідно зі статтею 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Носіями судової влади в Україні є професійні судді.

20. Порядок притягнення до дисциплінарної відповідальності суддів визначено Конституцією України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів» 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII).

21. Статтею 108 Закону №1402-VIII визначено, що дисциплінарне провадження щодо судді здійснюють дисциплінарні палати Вищої ради правосуддя у порядку, визначеному Законом України «Про Вищу раду правосуддя», з урахуванням вимог цього Закону.

22. Положеннями пункту 6 частини першої статті 109 Закону №1402-VIII визначено, що одним із видів дисциплінарного стягнення є подання про звільнення судді з посади, що, зі змісту пункту 1 частини восьмої цієї ж статті, застосовується у разі вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку.

23. Статтею 112 Закону №1402-VIII визначено, що суддя може бути звільнений з посади виключно з підстав, визначених частиною шостою статті 126 Конституції України, а саме: 1) неспроможність виконувати повноваження за станом здоров'я; 2) порушення суддею вимог щодо несумісності; 3)вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов'язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді; 4) подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням; 5) незгода на переведення до іншого суду у разі ліквідації чи реорганізації суду, в якому суддя обіймає посаду; 6) порушення обов'язку підтвердити законність джерела походження майна.

24. Статтею 115 Закону №1402-VIII встановлено, що відповідно до пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов'язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді, є підставою для звільнення судді з посади. Факти, що свідчать про вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов'язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді, мають бути встановлені Вищою радою правосуддя (її відповідним органом).

25. Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» від 21.12.2016р. №1798-VIII (далі - Закон №1798-VIII) Вища рада правосуддя є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів.

26. Відповідно до частини першої статті 2 Закону №1798-VIII статус, повноваження, засади організації та порядок діяльності Вищої ради правосуддя визначаються Конституцією України, цим Законом та Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

27. Частиною першою статті 26 Закону №1798-VIII встановлено, що Вища рада правосуддя діє у пленарному складі, якщо інше не встановлено цим Законом.

28. Згідно з пунктом 5.1 Глави 5 Регламенту Вищої ради, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 24.01.2017 № 52/0/15-17 (далі - Регламент), формою роботи Ради є засідання у пленарному складі.

29. Відповідно до пункту 9.2 Глави 9 цього Регламенту рішення ухвалюється більшістю членів Ради, які беруть участь у засіданні Ради у пленарному складі чи її органу, якщо інше не визначено Законом.

30. Згідно з частинами першою та третьою статті 56 Закону №1798-VIII питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 2, 3, 5 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, розглядається на засіданні Вищої ради правосуддя. Питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України (вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов'язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді; порушення суддею обов'язку підтвердити законність джерела походження майна), Вища рада правосуддя розглядає на підставі подання Дисциплінарної палати про звільнення судді. Суддя, стосовно якого розглядається питання про звільнення, повідомляється про засідання Вищої ради правосуддя у порядку, визначеному цим Законом. Неявка судді на засідання незалежно від причин не перешкоджає розгляду питання за його відсутності.

31. Відповідно до частини другої статті 57 Закону №1798-VIII Рішення Вищої ради правосуддя про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав: 1) склад Вищої ради правосуддя, який ухвалив відповідне рішення, не мав повноважень його ухвалювати; 2) рішення не підписано будь-ким із складу членів Вищої ради правосуддя, які брали участь у його ухваленні; 3) рішення не містить посилань на визначені законом підстави звільнення судді та мотиви, з яких Вища рада правосуддя дійшла відповідних висновків.

32. Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

33. Згідно з частиною четвертою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

V. ОЦІНКА СУДУ

34. Щодо доводів позивача про те, що оскаржуване рішення ВРП № 172/0/15-18 від 25.01.2018 про звільнення позивача підлягає скасуванню, оскільки рішення ВРП №4232/0/15-17 від 21.12.2017 містить прямі посилання на не обґрунтоване рішення ВРП № 3378/2дп/15-17 від 23.10.2017 суд зазначає наступне.

34.1. Рішенням Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 23.10.2017 №3378/2дп/15-17 ОСОБА_5 суддю Обухівського районного суду Київської області притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення з посади судді. Вказане рішення було оскаржено ОСОБА_5 до Вищої ради правосуддя.

34.2. Рішенням ВРП від 21.12.2017 №4232/0/15-17 рішення Другої Дисциплінарної палати ВРП від 23.10.2017 №3378/2дп/15-17 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності залишено без змін.

34.3. Зазначене рішення ВРП було предметом судового розгляду, за результатами якого Великою Палатою Верховного Суду прийнято постанову від 14.06.2018 (справа №11-63сап18) якою скаргу ОСОБА_5 залишено без задоволення, а рішення Вищої ради правосуддя від 21.12.2017 №4232/0/15-17 - без змін.

34.3.1. Великою Палатою Верховного Суду під час розгляду справи №11-63сап18 було встановлено наступне.

34.3.2. У червні 2014 року до Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів загальної юрисдикції звернувся ОСОБА_9 із заявою про проведення перевірки стосовно судді Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_3. на підставі пункту 4 частини першої статті 3 Закону № 1188-VІІ.

34.3.3. 23 жовтня 2017 року Друга Дисциплінарна палата ВРП, розглянувши дисциплінарну справу, відкриту за зазначеною заявою, прийняла рішення про притягнення судді Обухівського районного суду Київської області Степаненко О.С. до дисциплінарної відповідальності та застосування до неї дисциплінарного стягнення у виді подання про звільнення з посади.

34.3.4. Ухвалюючи таке рішення, Друга Дисциплінарна палата дійшла висновку, що в ході розгляду адміністративної справи № 374/41/14-п та прийняття постанови від 10 січня 2014 року про притягнення ОСОБА_9 до адміністративної відповідальності за статтею 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) суддя Степанова О.С. допустила порушення законодавства, які свідчать про наявність в її діях ознак грубого нехтування обов'язками судді, що є несумісним з його статусом.

34.3.5 Зокрема, Другою Дисциплінарною палатою вказано на порушення суддею вимог статей 33, 245, 251, 252, 278 та 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи та вирішення її відповідно до закону, що викликає сумнів у об'єктивності та неупередженості судді.

34.3.6. Застосування до судді Степанової О.С. такого виду дисциплінарної відповідальності, як подання про звільнення, на думку Другої Дисциплінарної палати, стало виправданим з огляду на: особу цієї судді, якій зборами суддів Обухівського районного суду Київської області висловлено недовіру; численні звернення колективу цього суду до державних органів щодо діяльності судді під час здійснення правосуддя та адміністративних повноважень голови суду, а також з огляду на відсутність будь-яких позитивних даних, що характеризують суддю. За не встановлення місцезнаходження матеріалів адміністративної справи, Друга Дисциплінарна палата вважала достатньою для розгляду дисциплінарної справи наявність у цього органу копії постанови з ЄДРСР.

34.3.7. Наведене рішення Другої Дисциплінарної палати від 23 жовтня 2017 року ОСОБА_5 оскаржила до ВРП відповідно до статті 51 Закону № 1798-VІІІ, яка рішенням від 21 грудня 2017 року № 4232/0/15-17 залишила без змін рішення її Другої Дисциплінарної палати від 23 жовтня 2017 року № 3378/2дп/15-17, погодившись із висновками про те, що встановлені під час розгляду дисциплінарної справи порушення судді Степанової О.С. підпадають під поняття порушення присяги, визначене законодавством, чинним як на час прийняття постанови від 10 січня 2014 року, так і на час розгляду дисциплінарної справи.

34.3.8. Мотиви, з яких виходила Друга Дисциплінарна палата, зазначаючи про порушення норм процесуального законодавства, стосуються не законності чи обґрунтованості судового рішення, а оцінки дій ОСОБА_5 як судді та висновку про невиконання покладених на неї Конституцією України обов'язків, що не виходить за межі повноважень дисциплінарного органу. ВРП також вказано, що з дня вчинення суддею порушення присяги встановлений законом для застосування дисциплінарного стягнення трирічний строк (з вирахуванням часу перебування судді у відпустці) не закінчився.

34.3.9. У рішенні Великої Палати Верховного Суду зазначено, що передумови скасування рішення ВРП, передбачені пунктами 1, 2, 3 частини першої статті 52 Закону № 1798-VІІІ, відсутні.

34.3.10. Велика Палата Верховного Суду надала оцінку доводам щодо дотримання приписів пункту 4 частини першої статті 52 Закону №1798-VIII, тобто наявності обґрунтованих посилань на визначені законом підстави дисциплінарної відповідальності судді та мотивам, з яких ВРП дійшла відповідних висновків.

Так, ВРП в оскаржуваному рішенні, погоджуючись із висновками її Другої Дисциплінарної палати, підставою дисциплінарної відповідальності судді визначила встановлені під час перевірки цією палатою ВРП істотні порушення норм процесуального законодавства, які свідчать про наявність в діях судді ознак грубого нехтування обов'язками, що є несумісним зі статусом судді, а також порочать звання судді і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності судових органів. Встановлені обставини свідчать про порушення присяги.

Ураховуючи наведене та приписи пункту 1 частини першої статті 83 Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), пункту 5 частини п'ятої статті 126 Конституції України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), норми Закону України від 12 лютого 2015 року № 192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд», Закону України від 2 червня 2016 року № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України (з урахуванням змін, внесених Законом №1401-VIII), пункту 1 частини восьмої, пунктів 1, 7 частини дев'ятої статті 109 Закону «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII, підпункту «г» пунктів 1,3,4 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII, Велика Палата Верховного Суду встановила, що ВРП дійшла правильного висновку про те, що редакційні зміни в описі неправомірних дій судді, які є підставою для звільнення з посади, не призвели до пом'якшення відповідальності за такі діяння, що відповідальність за дії, вчинені суддею, не скасовано та не пом'якшено, а отже, суддю може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності за дії, які чинною редакцією Закону № 1402-VIII кваліфікуються як істотний дисциплінарний проступок.

Встановлено, що у своєму рішенні ВРП обґрунтовано погодилась із висновками Другої Дисциплінарної палати і що ВРП приймаючи рішення оцінила дії судді під час прийняття нею рішення про притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення. Така мотивація Другої Дисциплінарної палати та ВРП стосується не законності чи обґрунтованості судового рішення, а оцінки дій ОСОБА_5 як судді та висновку про невиконання нею обов'язків, встановлених Конституцією та відповідним процесуальним законодавством України. Також спростованими суд визнав доводи щодо відсутності вказівки в оскаржуваному рішенні ВРП на конкретні діяння судді, які стали підставою притягнення її до дисциплінарної відповідальності і визнав обґрунтованим висновок ВРП щодо застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення, зокрема з врахуванням особи судді та її характеристики.

Таким чином, в оскаржуваному рішенні наведено обґрунтовані та достатні мотиви обрання дисциплінарного стягнення, а тому дотримано баланс порядку його визначення на підставі частини п'ятої статті 50 Закону № 1798-VІІІ.

У рішенні надано оцінку доводам ОСОБА_5 щодо притягнення її до дисциплінарної відповідальності у зв'язку з реалізацією дискреційних повноважень судді, оскільки зі змісту рішення ВРП встановлено, що цей орган не надавав оцінку саме процесуальним діям судді, не перевіряв законність постанови, а лише оцінював дії судді при здійсненні нею правосуддя у контексті їх відповідності статусу судді, змісту його присяги та ступеню підриву суспільної довіри до суду.

Надано оцінку доводам щодо безпідставності застосування при вирішенні дисциплінарної справи Закону № 1188-VІІ, який, на думку скаржника, суперечить Конституції України, оскільки в установленому нею порядку зазначений Закон не визнаний неконституційним. Крім того, питання конституційності законів знаходиться поза межами юрисдикції суду, який розглядав справу.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що ВРП, ухвалюючи оскаржуване рішення, діяла у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Законом №1798-VІІІ, з дотриманням балансу порядку визначення дисциплінарного стягнення, і таке рішення містить обґрунтовані мотиви, з яких відповідач дійшов правильного висновку про необхідність застосування до судді дисциплінарного стягнення у виді подання про звільнення її з посади, а тому відсутні правові підстави для задоволення її скарги.

34.4. Враховуючи наведе вище, а також приписи процесуального закону, частину четверту статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої обставини, встановлені рішенням суду у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, суд вважає, що доводам позивача та обставинам пов'язаним з визнанням протиправними рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 23.10.2017 №3378/2дп/15-17 та рішення ВРП від 21.12.2017 №4232/0/15-17 надано відповідну оцінку у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.06.2018 за наслідками розгляду справи №11-63сап18, яка набрала законної сили, та встановлено, що підстави для скасування таких відсутні, тому при розгляді даної справи вказані обставини доведенню не підлягають, а відтак доводи позивача щодо незаконності оскаржуваного рішення ВРП від 25.01.2018 №172/0/15-18 «Про звільнення ОСОБА_5 з посади судді Обухівського районного суду Київської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України», оскільки воно ґрунтується на таких є спростованими.

35. Перевіряючи обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення Вищої ради правосуддя від 25.01.2018 №172/0/15-18 колегія суддів виходить з того, що частиною другою статті 57 Закону «Про Вищу раду правосуддя» передбачено вичерпний перелік підстав, за яких може бути оскаржене та скасоване рішення Вищої ради правосуддя про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України.

36. Враховуючи зазначені підставі, під час розгляду справи суд повинен перевірити чи мала повноваження ВРП ухвалювати оскаржуване рішення від 25.01.2018 №172/0/15-18, чи підписане оскаржуване рішення всіма членами ВРП, які брали участь в його ухваленні, а також, чи містить оскаржуване рішення визначені законом підстави звільнення судді та мотиви, з яких відповідач дійшов відповідних висновків.

37. Щодо повноважного складу ВРП суд зазначає наступне.

37.1. За частиною першою статті 56 Закону №1798-VІІІ питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 2, 3, 5 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, розглядається на засіданні Вищої ради правосуддя.

37.2. Частиною другою статті 30 цього Закону встановлено, що засідання ВРП у пленарному складі, засідання Дисциплінарної палати є повноважним, якщо в ньому бере участь більшість від складу Вищої ради правосуддя або Дисциплінарної палати відповідно.

37.3. Згідно з частиною першою статті 5 Закону №1798-VIII ВРП складається з двадцяти одного члена.

37.4. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, зокрема витягом з протоколу № 3 засідання ВРП від 25.01.2018, у засіданні ВРП брали участь 17 її членів, тобто більшість від її складу; «за» звільнення позивача проголосувало 17 членів ВРП, проти - « 0», не брали участі у голосуванні - « 0».

37.5. Таким чином оскаржуване рішення від 25.01.2018 №167/0/15-18 ухвалено повноваженим складом ВРП та підписано всіма членами ВРП, які брали участь у його ухваленні.

38. Щодо зазначення в оскаржуваному рішенні визначених законом підстав звільнення судді та мотиви, з яких відповідач дійшов відповідних висновків, то проаналізувавши зміст такого судом встановлено його відповідність критеріям обґрунтованості та вмотивованості.

38.1. Суд враховує, що позивач зазначав як підставу скасування оскаржуваного в даній справі рішення ВРП незаконність, в тому числі відсутність підстав та мотивів прийняття, рішень Другої Дисциплінарної палати та ВРП, які були підставою для його прийняття, однак вказаним обставинам було надано відповідну оцінку рішенням Великої Палати Верховного Суду, що набрало законної сили і доказуванню і цій справі не підлягає.

39. Щодо надходження від позивача письмових пояснень по суті позовних вимог 01.11.2018, у яких позивач вказує нові підстави для задоволення позовних вимог, а саме наявність окремої думки за наслідками розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду та що рішення про звільнення з посади судді було прийнято у період її перебування у відпустці по догляду за дитиною, що потребує домашнього догляду, що є порушенням приписів ст. 184 Кодексу законів про працю України, суд зазначає наступне.

39.1. Приписами процесуального закону, а саме частиною першою статті 47 КАС України встановлено, що позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви, у випадку якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, що має місце у даному випадку, не пізніше ніж за п'ять днів до першого судового засідання.

39.2. У даній справі, яка розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, перше судове засідання було проведено 16.04.2018, а тому подані позивачем письмові пояснення 01.11.2018 з наведеними додатковими підставами позову не можуть бути врахованими (дослідженими та оціненими) під час розгляду даної справи, оскільки подані поза межами строків встановлених частиною першою статті 47 КАС України, що відповідно виключає обов'язок мотивувати їх відхилення чи прийняття.

40. З огляду на встановлені в цій справі обставини та правове регулювання спірних правовідносин Суд встановив, що оскаржене рішення відповідає вимогам, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

41. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_5 не підлягають задоволенню.

42. За правилами статті 139 КАС понесені позивачем витрати у виді судового збору за подання цього позову відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 22, 241-246, 250, 255, 266, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_5 до Вищої ради правосуддя про визнання незаконним та скасування рішення відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (з дня складення повного судового рішення).

Рішення складене та підписане 12.11.2018.

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер,

Л.І. Бившева,

І.А. Гончарова,

Т.М. Шипуліна,

Р.Ф. Ханова,

Судді Верховного Суду