Справа № 813/2014/18
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції : Гавдик З.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/1298/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя: Бруновської Н.В.

суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.

за участю секретаря судового засідання: Бедрій Х.П.

апелянта: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 11 червня 2018 року у справі № 813/2014/18 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Франківського відділу примусового виконання рішень Львівського міського управління юстиції про визнання дій протиправними, скасування постанов та протоколу про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ :

14.05.2018р. позивач ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до Франківського відділу примусового виконання рішень Львівського міського управління юстиції про визнання дій протиправними, скасування постанов та протоколу про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 11.06.2018р. позовну заяву повернуто у зв'язку із тим, що позивач не усунув недоліків заяви яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Не погоджуючись із даною ухвалою, апелянт ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 11.06.2018 р. скасувати та прийняти нову, якою направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апелянт ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу із підстав у ній зазначених.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, учасника процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

14.05.2018 р. ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до Франківського відділу примусового виконання рішень Львівського міського управління юстиції про визнання дій протиправними, скасування постанов та протоколу про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 18.05.2018 р. позовну заяву залишено без руху у зв'язку з виявленими недоліками. Зокрема, у позовній заяві не зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків або номер і серію паспорта, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, адресу електронної пошти відповідача, власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову з тим самим предметом та з тих самих підстав, а також оригіналу документа про сплату судового збору в розмірі який становить - 3524,00 грн.

04.06.2018р. на адресу Львівського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_2 про усунення недоліків позовної заяви. До заяви на виконання ухвали суду позивач надав: адміністративний позов, клопотання про звільнення від сплати судового збору, копію додатків декларації, письмове підтвердження про відсутність іншого позову.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 11.06.2018р. позовну заяву повернуто позивачу у зв'язку із невиконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Суд першої інстанції вважає, що подана податкова декларація не є належним та безумовним підтвердженням відсутності коштів або скрутного матеріального становища ОСОБА_2 станом на момент звернення до адміністративного суду.

Проте, колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції виходячи із наступних підстав.

Колегія суддів виходить із того, що положення статей КАС України та Закону України «Про судовий збір» не містять вичерпного й чітко визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням. Водночас підстави для відмови суду у подібних клопотаннях мають бути достатньо аргументовані.

Проте, суд першої інстанції не достатньо аргументував свій висновок що, подана позивачем податкова декларація не є належним та безумовним підтвердженням відсутності коштів або скрутного матеріального становища позивача станом на момент звернення до суду з позовом. (а.с. 18-19 )

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога про сплату судового збору є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред'явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»)).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п. 44 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland»; пункти 63- 64 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland»).

ч.2 ст.132 КАС України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Із змісту ст.8 Закону України «Про судовий збір» та ч.1 ст.133 КАС України видно, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

п.1 ч.1 ст.8 даного закону встановлено, що підставою для застосування положень цієї статті є перевищення розміру судового збору 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Як видно із змісту клопотання про звільнення від сплати судового збору, ОСОБА_2 просить врахувати його дохід за попередній рік оскільки, сума судового збору є більшою за 5 відсотків від його доходу за попередній рік.

Колегія суддів вважає, що податкова декларація платника податку-фізичної особи-підприємця є підставою відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України для звільнення від сплати судового збору повністю або частково за подання позову оскільки, підтверджує скрутний матеріальний стан позивача.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про невиконання позивачем вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, не навів аргументованих мотивів такої відмови у клопотанні про звільнення від сплати судового збору

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Із врахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що із-за порушення судом першої інстанції норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, ухвалу суду слід скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 11 червня 2018 року у справі № 813/2014/18 - скасувати та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів після набрання постановою законної сили.

Строк оскарження постанови, в якій оголошено вступну та резолютивну частину обчислюється з дня складення постанови у повному обсязі.

Суддя Н.В. Бруновська

Суддя В.С. Затолочний

Суддя З.М. Матковська

Постанова складена в повному обсязі 15.11.2018 року.