Справа № 243/9879/18
Суддя: Ільяшевич О. В.
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/243/271/2018
Справа № 243/9879/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року

Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Ільяшевич О.В.,

за участю

секретаря судового засідання Хміль О.М.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача Харченка О.М.,

представника відповідача Семібратової Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Слов'янського міськрайонного суду Донецької області (вул. Добровольського, 2, м. Слов'янськ, Донецької області) в порядку спрощеного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов'янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області лейтенанта поліції Харченка Олександра Миколайовича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

09 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з адміністративним позовом до інспектора БПП в містах Краматорськ та Слов'янськ УПП в Донецькій області лейтенанта поліції Харченка О.М. про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. В обґрунтування позову зазначив, що 01 жовтня 2018, року відповідач склав відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія: ВР № 340632, згідно із якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 1020,00 грн., за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, а саме за порушення правил, норм стандартів, що стосуються забезпечення дорожнього руху, при утриманні залізничних переїздів (ями, відсутність, знаків на території локомотивного депо по станції Слов'янськ) чим було створено небезпеку для дорожнього руху і порушено ст. 12 Закону України «Про дорожній рух».

З вказаною постановою позивач незгоден, вважає її незаконною, та такою, що підлягає скасуванню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про дорожній рух» посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів зобов'язані забезпечувати їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, при виникненні умов, що створюють загрозі безпеці дорожнього руху, здійснювати заходи для своєчасної заборони або обмеження руху, а також відновлення безпечних умов руху, впроваджувати у повному обсязі заходи щодо безпеки дорожнього руху при здійсненні будівництва, реконструкції та ремонту доріг, вулиць та залізничних переїздів.

Однак, як вбачається зі ст. 9 Закону України № 3353-ХІІ від 30 червня 1993 року «Про дорожній рух», розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць і залізничних переїздів належить до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів.

Слов'янська дистанція колії служби колійного господарства, де позивач з 11 жовтня 2011 року працює бригадиром, є структурним підрозділом належної юридичної особи регіональній філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», яке і є власником, на балансі якого і перебуває зазначених в постанові відповідача залізничний переїзд в межах міста Слов'янська.

Згідно із п. 2.2 Інструкції з улаштування та експлуатації залізничних переїздів, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв'язку України № 54 від 26 січня 2007 року, переїзди на перехрещенні залізничних колій з автомобільними дорогами загального користування або вулицями в населених пунктах належить до переїздів загального користування. Порядок їх обслуговування і утримання встановлюється власником залізничних колії та за його рахунок.

Зазначає, що відповідно до п. 2 «Завдання та обов'язки» його посадової інструкції, від 27 грудня 2017 року, в позивача, як в бригадира, немає обов'язків по утриманню залізничних переїздів в стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху згідно із п. 3 ст. 12 Закону України «Про дорожній рух», а відповідно до ст. 14 КУпАП, посадові особи підлягають відповідальності за адміністративні правопорушення, зв'язані з недодержанням правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов'язків.

Відповідно до ст.ст. 9, 251 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається противоправна винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, прав і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, а докази по справі мають бути будь-які фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вважає, що підстав для винесення оскаржуваного рішення відносно нього у відповідача не було, оскільки його провина позивача в адміністративному правопорушенні за ч 1 ст. 140 КУпАП відсутня, та відповідно до положень ст. 71 КАС України, відповідачем не доведено правомірність ухвалення спірного рішення про накладення на позивача адміністративного стягнення, а саме постанови Серія: ВР № 340632, від 01 жовтня 2018 року.

У зв'язку із наведеним, позивач просив суд визнати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія: ВР № 340632, від 01 жовтня 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП незаконною, та скасувати її.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні, яке відбулося 05 листопада 2018 року позов підтримав з підстав, наведених у позовній заяві. У судове засідання, призначене на 13 листопада 2018 року не з'явився, подав до суду заяву в якій про розгляд справи просив проводити у його відсутності.Будучи присутнім у судовому засіданні 05 листопада 2018 року, позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, та наполягав на їх задоволенні, з підстав наведених у позові.

Відповідач лейтенант поліції Харченко О.М. та представник відповідачаСемібратова Д.О., яка діє на підставі довіреності № 113/41/3/04-18 від 04 січня 2018 року (а.с. 41), будучи повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з'явились, відповідач Харченко О.М. подав до суду заяву, в якій просить справ услухати за його відсутності, у позові просить відмовити у повному обсязі. Будучи присутніми у судовому засіданні 05 листопада 2018 року, проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 заперечували з підстав наведених вподаному до суду відзиві на позовну заяву. В своєму відзиві відповідач зазначив, що на виконання листа, першого заступника начальника Департаменту патрульної поліції капітана поліції Білошицького О.Г. та виконуючого обов'язки заступника Голови Державного агентства автомобільних доріг України відповідача Харченка О.І., посадову особу БПП в м. Краматорськ та Слов'янськ УПП в Донецькій області ДПП лейтенанта поліції Харченка О.М. було включено, як члена, в комісію з обстеження залізничного переїзду регіональної філії «Донецька залізниця» Слов'янської дистанції колії, розташованого на км ПК через колії № 57, 79, 96 локомотивного депо ст. Слов'янськ.

Під час комісійного обстеження залізничного переїзду регіональної філії «Донецька залізниця» Слов'янської дистанції колії, розташованого на км ПК через колії № 57, 79, 96 локомотивного депо ст. Слов'янськ 27 вересня 2018 року було виявлено 8 недоліків, а саме:

не очищені жалоба настилу;

з обох боків відсутній знак 1.30 «Багатоколійна залізниця»;

відсутній знак 2.2 «Стоп»;

відсутні 3 знака 1.28 «Переїзд без шлагбауму»;

на підходах до переїзду ямковість;

ямковість в межах переїзду;

не оновлена окраска стовпчиків огородження;

відсутні 2 знака 3.18 «Обмеження з висоти».

Встановивши недоліки, комісією був складений Акт комісійного обстеження залізничного переїзду регіональної філії «Донецька залізниця» Слов'янської дистанції колії, розташованого на км ПК через колії № 57, 79, 96 локомотивного депо ст. Слов'янськ.

01 жовтня 2018 року на посадову особу ОСОБА_1 була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 340632 за незабезпечення належного утримання залізничного переїзду, що призвело до порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні залізничного переїзду. Комісійним обстеженням було встановлено порушення ст.12 ЗУ «Про дорожній рух».

Дії посадової особи було кваліфіковано за ч. 1 ст.140 КУпАП.

Відповідно до статті 279 КУпАП, розгляд справи почався з представлення інспектора, інспектор оголосив, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснив особі, що брала участь у розгляді справи, її права і обов'язки: ст.ст. 268, 287-289, 307, 308 КУпАП, ст. 63 Конституції України.

Відповідно статті 278 КупАП та п. 5 Розділу III Наказу № 1395 від 07 листопада 2015 року «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектор з'ясував питання:

чи належить до його компетенції розгляд даної справи; Відповідно до ч. 1 ст. 222 КУпАП Органи Національної поліції уповноважені розглядати справи за вчинене адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.140 КУпАП.

чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення. Згідно з ч.2 ст. 258 КУпАП Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Відповідно ч. 5 ст.258 КУпАП, якщо під час складання постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 КУпАП, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; Розгляд справи відбувався у присутності позивача.

чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Ніяких клопотань позивач не заявляв, але надав письмове пояснення.

Згідно зі ст. 285 КУпАП, позивача ОСОБА_1 було ознайомлено зі змістом Постанови та вручено її копію.

По-перше: Позивач в своєму позові зазначає, що його незаконно було притягнуто до адміністративної відповідальності, бо він не порушував правила дорожнього руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При винесенні постанови поліцейський керувався Конституцією України, Законом України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-УІІІ , Законом України «Про дорожній рух», Кодексом України про адміністративні правопорушення (КУпАП), та Наказом № 1395 від 07 листопада 2015 року «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі».

Відповідно п.п. 1,2,3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580 - VII, поліція здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушення, виявляє причину та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає в межах своєї компетенції заходи для їх усунення, вживає заходи з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення. П. 8 ч. 1 ст. 23 цього Закону встановлює, що поліцейський, у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Стосовно зазначень позивачем того, що він не є відповідальною особою за утримання залізничного переїзду, зазначив, що Закон України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року 3353-ХІІ визначає правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров'я громадян, створення безпечних та комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища.

Вищезазначений Закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов'язки і відповідальність суб'єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об'єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об'єднань).

Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про дорожній рух», розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць і залізничних переїздів належить до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЗУ «Про дорожній рух», посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов'язані забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно із Посадовою інструкцією позивача, він є відповідальним за безпечний та безперебійний рух поїздів, очолює бригаду в частині виконання робіт та завдань з поточного утримання колії та земляного полотна, чим забезпечує безпечний та безперебійний рух поїздів із установленими швидкостями.

У зв'язку із наведеним, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

У судовому засіданні встановлено, і ця обставина не заперечується сторонами, що 01 жовтня 2018 року відповідачем інспектором БПП в містах Краматорськ та Слов'янськ УПП в Донецькій області лейтенантом поліції Харченком О.М.відносно позивача ОСОБА_1 було винесено постанову Серія: ВР № 340632, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 1020,00 грн., за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП.

У вказаній постанові про накладення адміністративного стягнення,Серія: ВР № 340632 від 01 жовтня 2018 року, а саме в графі постанови «чим скоїв адміністративне правопорушення» зазначено, що 01 жовтня 2018 року об 11 год. 20 хв. через колії № 57, 79, 96 локомотивного депо ст. Слов'янськ посадова особа ОСОБА_1 не забезпечив належного утримання залізничного переїзду чим порушив правила, норми, стандарти, що стосуються до забезпечення безпеки дорожнього руху, чим порушено вимоги ст. 12 ЗУ «Про дорожній рух», чим вчинено адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП (а.с. 34).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Згідно із ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом ч. 1 ст. 7 КУпАП.

Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пункт 1 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із п. 2 розділу III Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи зазначене, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

безсторонньо (неупереджено);

добросовісно;

розсудливо;

з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У контексті з положеннями ч. 1 ст. 5 КАС України, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 279 КУпАП, яка передбачає розгляд справи про адміністративне правопорушення , розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

За правилами ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

КУпАП становить сукупність як матеріальних норм права за якими встановлено зміст адміністративних правопорушень та відповідальність за їх вчинення, так і процесуальних норм права які передбачають порядок розгляду справ про притягнення до адміністративної відповідальності.

При розв'язанні спору у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, суд, зокрема, перевіряє чи прийняті такі рішення із дотриманням порядку розгляду справи, передбаченого процесуальними нормами КУпАП.

Суд зауважує, що статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 283 КУпАП передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, повинна містити, зокрема, опис обставин, установлених під час розгляду справи.

У судовому засіданні встановлено, що в спірній постанові про накладення адміністративного стягнення від 01 жовтня 2018 року, в графі постанови «чим скоїв адміністративне правопорушення» зазначено лише про те, що 01 жовтня 2018 року об 11 год. 20 хв. через колії № 57, 79, 96 локомотивного депо ст. Слов'янськ посадова особа ОСОБА_1 не забезпечив належного утримання залізничного переїзду, у зв'язку із чим, зазначено про те, що ним було вчинено адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Разом з тим, спірне рішення взагалі не містить опису обставин установлених під час розгляду справи, які свідчать про вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП.

В постанові не зазначено про те, в чому саме полягало не забезпечення належного утримання залізничного переїзду позивачем, що призвело до порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху, тощо.

Крім того, із самої постанови не видно, які конкретно норми та стандарти були порушені.

На дослідження суду був представлений акт осіннього комісійного обстеження залізничних переїздів Слов'янської дистанції колії, регіональної філії «Донецька залізниця», на який відповідач також посилається як на доказ вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, зазначаючи про те, що зазначеним актом було встановлено недоліки колії, розташованого на км ПК через колії № 57, 79, 96 локомотивного депо ст. Слов'янськ, а саме не очищені жалоба настилу; з обох боків відсутній знак 1.30 «Багатоколійна залізниця»; відсутній знак 2.2 «Стоп»; відсутні 3 знака 1.28 «Переїзд без шлагбауму»; на підходах до переїзду ямковість; ямковість в межах переїзду; не оновлена окраска стовпчиків огородження; відсутні 2 знака 3.18 «Обмеження з висоти».

Суд зазначає, що вказаний акт може бути тим джерелом доказів, з якого посадова особа при складанні постанови може встановити обставини вчинення того чи іншого правопорушення, разом з тим, необхідність зазначення таких обставин у постанові, як то вимагається нормами ст. 283 КУпАП, полягає перш за все у тому, щоб особі, яка притягається до адміністративної відповідальності було зрозуміло які його конкретні дії чи бездіяльність підпадають під кваліфікацію тої чи іншої статті КУпАП, що має наслідком притягнення до адмінвідповідальності. При цьому така вимога переслідує як мету запобігання у майбутньому вчинення адмінправопорушень, оскільки для людини, яка притягається до адмінвідповідальності стає зрозумілим які дії/бездіяльність не є правомірною поведінкою, так і можливість ефективного захисту від висунутого обвинувачення, у разі незгоди із винесеним рішенням.

Аналіз досліджених у судовому засіданні доказів та наведених норм чинного законодавства дозволяє дійти висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення була винесена з порушенням вимог ст. 283 КУпАП, якою передбачено, що постанова повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи.

Доводи відповідача та його представника в тій їх частині, що встановлений бланк Постанови не дає можливості перелічити всі порушення, які на думку відповідача були викладені в акті, суд не приймає до уваги, оскільки у постанові такі обставини майже не викладені, а лише переписано норму частини першої ст.. 140 КУпАП.

Вирішуючи питання стосовно законності постанови суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Сторони в процесі повинні подати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. Однак, в адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Презумпція вини покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Обов'язок суб'єкта владних повноважень довести правомірність свого рішення в суді посилює його відповідальність при прийнятті рішень, вчиненні інших дій чи допущенні бездіяльності.

За змістом п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України в сукупності із нормами КУпАП, на думку суду, саме порушення процесуальних норм суб'єктом владних повноважень при розгляді справ щодо притягнення до адміністративної відповідальності, тягне за собою скасування такого рішення і закриття справи про адміністративне правопорушення.

Зміст ст. 286 КАС України, в світлі змін від 15 грудня 2017 року, дозволяє дійти висновку, що законодавцем більш детально визначено особливості провадження у справах з приводу рішень дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адмінвідповідальності, які за своєю суттю наближені до норм КУпАП. Так зокрема, норми цієї статті, як і ст.293 КУпАП передбачають можливість скасування судом рішення суб'єкта владних повноважень та закриття справи про адмінправопорушення.

Аналіз досліджених у судовому засіданні доказів та наведених норм чинного законодавства дозволяє суду дійти висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія: про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП була винесена з порушенням норм ст. 283 КУпАП, у зв'язку із чим, суд вважає, що постановуслід скасувати, а справу провадженням закрити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2,17, 18, 50,77, 104-106, 159-163,167,243,250 КАС України, ст.ст. 38, 122, 247, 258, 279, 280, 281, 283 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов'янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області лейтенанта поліції Харченка Олександра Миколайовича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія: ВР № 340632 від 01 жовтня 2018 року про притягнення ОСОБА_1до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП, - скасувати.

Справу про притягнення ОСОБА_1до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 140 КУпАП України - провадженням закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду О.В. Ільяшевич