Справа № 160/7852/18
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2018-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 листопада 2018 року Справа № 160/7852/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
при секретарі: Деркач О.В.,
розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління ОСОБА_3 фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
19.10.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_2 управління ОСОБА_3 фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- визнати протиправними дії ОСОБА_2 управління ОСОБА_3 фонду України в Дніпропетровській області щодо припинення пенсійних виплат громадянину ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ОКПП НОМЕР_1), з 01.06.2018 року;
- визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_2 управління ОСОБА_3 фонду України в Дніпропетровській області щодо несвоєчасного поновлення пенсійних виплат та невиплати пенсійних виплат громадянину ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ОКПП НОМЕР_1), за весь минулий час, тобто за період з 01.06.2018 року по 01.10.2018 року;
- зобовязати ОСОБА_2 управління ОСОБА_3 фонду України в Дніпропетровській області здійснити виплату громадянину ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (код ОКПП НОМЕР_1) належної йому пенсії за весь минулий час, а саме за період з 01.06.2018 року по 01.10.2018 року;
- зобовязати ОСОБА_2 управління ОСОБА_3 фонду України в Дніпропетровській області подати у місячний строк з дня набрання судовим рішенням законної сили звіт про виконання постанови суду відповідно до статті 382 КАС України.
Ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи 12.11.2018 року.
12.11.2018 року до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив суд залишити адміністративний позов без задоволення, зазначивши, що ОСОБА_2 управлінням ОСОБА_3 фонду з 01.07.2014 року взято позивача на облік, як одержувача пенсії за віком внутрішньо переміщена особа. Взяття на облік здійснено по електронній пенсійні справі, згідно якої пенсія за віком на пільгових умовах призначена відповідно до ст. 117 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за страховий стаж роботи 34 роки 07 місяців 13 днів, в тому числі робота за Списком № 1 складає 25 років 04 місяці 21 день, у розмірі 5090,51 гривень. За інформацією СБУ 18.04.2018 року позивач був відсутній на підконтрольній території України, у звязку із чим відповідачем, з метою подовження виплати пенсії внутрішньо переміщеній особі, було направлено до управління соціального захисту населення Дніпровської райдержадміністрації запит про необхідність проведення перевірки факту проживання за вказаною адресою. Згідно отриманого листа управління соціального захисту населення Дніпровської райдержадміністрації та витягу з протоколу засідання комісії з питань призначення державних соціальних допомог, компенсації, пільг, житлових субсидій, пенсій та інших соціальних виплат № 23 від 30.05.2018 року, відповідно до якого було прийнято рішення щодо скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 На підставі отриманої інформації виплата пенсії була призупинена з 01.06.2018 року. 12.06.2018 року до ОСОБА_2 управління ОСОБА_3 фонду України в Дніпропетровській області надійшла інформація з інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають кордон «Аркан», розпорядником якої є Адміністрація Державної прикордонної служби, що ОСОБА_1 з 23.03.2018 року повернувся до покинутого місця свого проживання. Розгляд питання щодо поновлення виплати пенсії позивачу можливий на підставі винесеного рішення Комісії з питань призначення державних соціальних допомог, пільг, житлових субсидій, пенсій та інших соціальних виплат Дніпровської райдержадміністрації. Суми соціальних виплат, не виплачені за минулий час, обліковуються та виплачується на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.
Розглянувши подані документи й інші матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд зазначає про таке.
ОСОБА_1 з 2001 року має право на отримання пенсії за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням АА № 838117 від 27.08.2001 року, виданим ОСОБА_3 фондом України.
Отже, позивач є внутрішньо переміщеною особою, яка зареєстрована та перебуває на обліку в Головному управлінні ОСОБА_3 фонду України в Дніпропетровській області, де отримує пенсію за віком.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 управлінням ОСОБА_3 фонду з 01.07.2014 року було взято позивача на облік, як одержувача пенсії за віком, як внутрішньо переміщеної особи.
Взяття на облік було здійснено по електронній пенсійні справі, згідно якої пенсія за віком на пільгових умовах призначена відповідно до ст. 117 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за страховий стаж роботи 34 роки 07 місяців 13 днів, в тому числі робота за Списком № 1 складає 25 років 04 місяці 21 день, у розмірі 5090,51 гривень.
Отже, згідно до довідки № НОМЕР_2 від 17.12.2014 року позивач отримав статус внутрішньо переміщеної особи.
Згідно з витягу протоколу засідання комісії з питань призначення державних соціальних допомог, компенсації, пільг, житлових субсидій, пенсій та інших соціальних послуг № 23 від 30.05.2018 року видно, що позивачу було припинено соціальні виплати.
30.05.2018 року Управлінням соціального захисту населення Дніпровської районної Державної адміністрації прийнято рішення № 44 від 30.05.2018 року про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи гр. ОСОБА_1 № НОМЕР_2 від 17.12.2014 року та внесено про це відомості до Єдиної інформаційної бази внутрішньо переміщених осіб.
З 01.06.2018 року виплату пенсії позивачу було припинено автоматично за результатом обміну інформацією щодо переміщених осіб з Управлінням соціального захисту населення Дніпровської районної державної адміністрації.
27.08.2018 року ОСОБА_1 було видано нову довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № № НОМЕР_3 від 27.08.2018 року.
Цього ж дня, 27.08.2018 року, позивач, особисто, звернувся до ОСОБА_2 управління ОСОБА_3 фонду України в Дніпропетровській області із заявою про поновлення виплати пенсії з 01.06.2018 року, але відповідач поновив виплату поточної пенсії лише з 01.10.2018 року та не виплатив пенсію за період з 01.06.2018 року по 30.09.2018 року, включно.
31.07.2018 року представник позивача звернувся до Управління соціального захисту населення Дніпровської районної державної адміністрації із адвокатським запитом щодо підстав зняття позивача з обліку та підстав припинення виплати пенсії позивачу ОСОБА_2 управлінням ОСОБА_3 фонду України в Дніпропетровській області.
Листом від 10.08.2018 року за вих. № 4222 Управління соціального захисту населення Дніпровської районної державної адміністрації повідомило про те, що 30.05.2018 року заступником начальника управління було винесено рішення № 44 «Про скасування дії довідки ОСОБА_1Д.» на підставі вимог п.3 ч.1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав та свобод внутрішньо переміщених осіб», що комісією з питань призначення державних соціальних допомог, компенсацій, житлових субсидій, пенсій та інших соціальних виплат було прийнято рішення щодо припинення виплат ВПО ОСОБА_1 (протокол № 23 від 30.05.2018 року).
Також, у липні 2018 року представник позивача звернувся до ОСОБА_2 управління ОСОБА_3 фонду України в Дніпропетровській області із адвокатським запитом щодо підстав зняття позивача з обліку та підстав припинення виплати пенсії позивачу ОСОБА_3 фондом.
Листом № 283/03-26/26 від 13.08.2018 року відповідач повідомив про те, що за інформацією СБУ, яка надійшла 18.04.2018 року, ОСОБА_1 був відсутній на підконтрольній території України і тому з метою подовження виплати пенсії внутрішньо переміщеній особі, було направлено до управління соціального захисту населення Дніпровської райдержадміністрації запит про необхідність проведення перевірки факту проживання за вказаною адресою. Також відповідач повідомив про те, що згідно отриманого листа з органу соціального захисту населення Дніпровської райдержадміністрації та протоколу комісії № 23 від 30.05.2018 року, відповідно до яких було прийнято рішення щодо скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб № НОМЕР_2 від 17.12.2014 року, та відповідачем було прийнято рішення про призупинення виплати пенсії позивачу з 01.06.2018 року.
У вересні 2018 року представник позивача повторно звернувся до ОСОБА_2 управління ОСОБА_3 фонду України в Дніпропетровській області із адвокатським запитом щодо підстав зняття позивача з обліку та підстав припинення виплати пенсії позивачу.
Листом № 1319/04.25-58 від 17.09.2018 року відповідач повідомив про те, що в червні поточного року за даними інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортним засобів та вантажів ,які перетинають державний контроль, по яким останніми наявними даними є перетин державного кордону, напрямок перетину «виїзд 23.03.2018 року». Позивач був знятий з виплати пенсії до зясування місця перебування, що також відповідач має інформацію про те, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб ОСОБА_1, скасована і, що поновлення пенсійних виплат останньому можливе лише через 6 місяців відповідно до п.п.4 п. 12 Порядку здійснення контролю за проведення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування.
Судом встановлено, про те, що згідно з витягу з протоколу засідання комісії з питань призначення державних соціальних допомог, компенсації, пільг, житлових субсидій, пенсії та інших соціальних виплат № 40 від 20.09.2018 року було відновлено виплату пенсії позивачу.
Отже, виплату пенсії за період з 01.06.2018 року по 30.09.2018 року, включно ОСОБА_3 фондом не здійснено.
Позивач в позові зазначає про те, що відповідач поновив виплату поточної пенсії лише з 01.10.2018 року і не виплатив пенсію за період з 01.06.2018 року по 30.09.2018 року, включно.
Отже, виплата пенсії за віком позивачу, про що також не заперечує відповідача у своєму відзиві, за період з 01.06.2018 року по 30.09.2018 року, включно на момент подання цього позову не здійснена.
Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо невиплати йому пенсії за період з 01.06.2018 року по 30.09.2018 року, включно, необґрунтованою та протиправною, такою, що порушує його права на належне соціальне забезпечення, зазначив про те, що на день подання цього позову відповідачем пенсія за спірний період йому не виплачена, в звязку з чим звернувся до суду з цим адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає про таке.
Частиною 3 ст. 2 Протоколу №4 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (далі - Конвенція) визначено, що кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.
Згідно до ч.2 ст.2 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України або підставою для їх обмеження.
Також і за приписами рішення Конституційного Суду України №25-рп/2009 від 07.10.2009 року, встановлено, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій, право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може повязуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні, держава відповідно до конституційних принципів зобовязана гарантувати це право незалежно від того де проживає особа, якій призначена пенсія.
З 22.11.2014 року набрав чинності Закон України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб від 20.10.2014 року № 1706-VII (далі Закон №1706), яким відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, закріплені гарантії для внутрішньо переміщених осіб.
Зокрема, відповідно до ст.7 цього Закону, для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.
У пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 509. Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України".
Тобто, за приписами наведеної норми умовами призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам є: знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку місця перебування, що підтверджується довідкою; наявність рахунку в установі ПАТ "Державний ощадний банк".
Визначення поняття внутрішньо переміщеної особи за національним правом міститься у ст. 1 Закону № 1706, який набрав чинності 22 листопада 2014 року.
Це визначення має описовий характер та охоплює три види конституційно-правового статусу людини (громадянин України, іноземець та особа без громадянства). З огляду на визначення, внутрішньо переміщена особа - це особа, яка: перебуває на території України на законних підставах; має право на постійне проживання в Україні; була змушена залишити або покинути своє місце проживання в результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Отже, спеціальний статус внутрішньо переміщеної особи не збігається та не може підміняти собою жоден із закріплених у Конституції України конституційно-правових статусів особи, та не є окремим конституційно-правовим статусом особи.
Проте реєстрація особи як внутрішньо переміщеної надає можливість державним органам врахувати її особливі потреби. Серед таких особливих потреб - доступ до належного житла та правової допомоги, доступ до спеціальних державних програм, зокрема адресних програм для внутрішньо переміщених осіб.
Статус внутрішньо переміщеної особи надає особі спеціальні, додаткові права (або "інші права", як це зазначено у ст. 9 Закону № 1706-VII), не звужуючи, між тим, обсяг конституційних прав та свобод особи та створюючи додаткові гарантії їх реалізації.
Згідно п. 6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 01.10.2014 року (в редакції постанови КМ № 352 від 08.06.2016 року) (далі - Порядок №509) довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону та абзацом шостим цього пункту.
Дія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи гр. ОСОБА_1 № НОМЕР_2 від 17.12.2014 року була скасована рішенням Управління соціального захисту населення Дніпровської районної Державної адміністрації № 44 від 30.05.2018 року, про, що було внесено відомості до Єдиної інформаційної бази про внутрішньо переміщених осіб, що в свою чергу, стало підставою для припинення виплати пенсії позивачу.
Відповідно ст. 12 Закону №1706 підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.
За приписами п. 7-1 Порядку № 509 у разі наявності підстав, передбачених статтею 12 Закону, МВС, Національна поліція, ДМС, СБУ, Адміністрація Держприкордонслужби, Мінфін подають уповноваженому органу відповідну інформацію для прийняття рішення щодо зняття з обліку внутрішньо переміщених осіб.
Рішення про скасування дії довідки відповідно до статті 12 Закону приймається керівником уповноваженого органу за місцем проживання особи та надається їй протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення або надсилається на адресу місця проживання, зазначену в довідці.

Пунктом 2 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 365 від 08 червня 2016 року встановлено, що контроль за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам здійснюють структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення) шляхом відвідування не рідше ніж один раз на шість місяців фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи, про що складається акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї за формою, встановленою Мінсоцполітики.

Відповідно до п.п. 2 п. 12 зазначеного Порядку соціальні виплати припиняються у разі встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї.

Статтею 49 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування визначено підстави для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів ОСОБА_3 фонду або за рішенням суду, а саме: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Аналізуючи вказані норми можна дійти висновку, що саме ст. 49 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування встановлено виключний перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіального органу ОСОБА_3 фонду, норми якого носять пріоритет над нормами постанов Кабінету Міністрів України, а тому і підлягають застосуванню, так як носять вищу юридичну силу.

Аналогічна правова позиція узгоджується і з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 06.02.2018 року по справі №263/7763/17, яка є обовязковою для застосування згідно ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.

У той же час, згідно п.9 Порядку №509 (у редакції чинній станом на 22.05.2017 року) встановлено, що у разі зміни місця проживання/перебування (крім зміни місця проживання в межах однієї адміністративно-територіальної одиниці: району, міста без поділу на райони, району в місті, селища, села) заявник звертається за видачею довідки до уповноваженого органу за місцем фактичного проживання, а раніше видана йому довідка вилучається, про що вносяться відповідні зміни до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Так, як видно із наданих суду документів, позивач є внутрішньо переміщеною особою, який перебуває на обліку в Головному управління ОСОБА_3 фонду України в Дніпропетровській області, де отримує пенсію за віком.

Однак, ОСОБА_3 фондом з 01.06.2018 року пенсійні виплати позивачу були припинені.

Суд вважає безпідставними посилання відповідача на результати обміну інформацією з органами соціального захисту населення, на підставі яких припинено виплату пенсії ОСОБА_1.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження наявності підстав, визначених законом, для припинення виплати пенсії ОСОБА_1.

Не надано і доказів прийняття відповідного обґрунтованого рішення.

Суд зазначає, про те, що як свідчить аналіз положень Закону № 1058-IV, припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття органом ОСОБА_3 фонду відповідного рішення і лише з підстав, визначених ст. 49 цього Закону.

З огляду на викладене суд вважає, що припинення виплати пенсії позивачу з 01.06.2018 року було здійснено відповідачем не у спосіб, передбачений Конституцією України та Законом № 1058-IV, без законних на те підстав.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Посилання відповідача на норми постанов Кабінету Міністрів України є безпідставними, враховуючи положення ст.49 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, які є пріоритетними для застосування у даних правовідносинах.

Так, за приписами ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.

Також слід зазначити, що за приписами ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 року (остаточне) по справі Чуйкіна проти України констатував: 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обовязків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює право на суд, в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів ( див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі Голдер проти Сполученого Королівства (Golder v. The United Kingdom),п.п.28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє всіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління ОСОБА_3 фонду України в Дніпропетровській області підлягають задоволенню та визнанню протиправними дії ОСОБА_2 управління ОСОБА_3 фонду України в Дніпропетровській області щодо припинення з 01.06.2018 року пенсійних виплат громадянину ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ОКПП НОМЕР_1); визнанню протиправною бездіяльність ОСОБА_2 управління ОСОБА_3 фонду України в Дніпропетровській області щодо невиплати пенсійних виплат ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ОКПП НОМЕР_1) за період з 01.06.2018 року по 30.09.2018 року, а також зобовязанню ОСОБА_2 управління ОСОБА_3 фонду України в Дніпропетровській області здійснити виплату громадянину ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (код ОКПП НОМЕР_1) пенсії за період з 01.06.2018 року по 30.09.2018 року.

Щодо зобовязання ОСОБА_2 управління ОСОБА_3 фонду України в Дніпропетровській області подати у місячний строк з дня набрання судовим рішенням законної сили звіт про виконання постанови суду відповідно до статті 382 КАС України, то суд зазначає про таке.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобовязати субєкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту субєкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника субєкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Наведені процесуальні приписи не є імперативними, передбачають диспозитивну поведінку суду щодо зобов'язання суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, суд вважає, що зобов'язати надати такий звіт, це право суду, а не обов'язок, в тому числі доказів невиконання судового рішення у майбутньому не надано а тому, суд не вбачає підстав для застосування ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Оскільки, присуджені позивачу виплати є періодичними та здійснюються з Державного бюджету України, суд вважає необхідним допустити це рішення до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць.

Відповідно до ст. 139 КАС України підлягають стягнення з ОСОБА_2 управління ОСОБА_3 фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 704,80 гривень.

Керуючись ст. ст. 9, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління ОСОБА_3 фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії ОСОБА_2 управління ОСОБА_3 фонду України в Дніпропетровській області щодо припинення з 01.06.2018 року пенсійних виплат громадянину ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ОКПП НОМЕР_1).

Визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_2 управління ОСОБА_3 фонду України в Дніпропетровській області щодо невиплати пенсійних виплат ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ОКПП НОМЕР_1) за період з 01.06.2018 року по 30.09.2018 року.

Зобовязати ОСОБА_2 управління ОСОБА_3 фонду України в Дніпропетровській області здійснити виплату громадянину ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (код ОКПП НОМЕР_1) пенсії за період з 01.06.2018 року по 30.09.2018 року.

Допустити рішення суду до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 управління ОСОБА_3 фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 704,80 гривень.

Позивач: ОСОБА_1 (86510, Донецька область, с. Сніжне, вул.Акулова, 15; фактичне місце реєстрації 52001, Дніпропетровська область, Дніпровський район, м. Підгородне, вул. Молодіжна, 8, код ОКПП НОМЕР_1).

Відповідач : ОСОБА_2 управління ОСОБА_3 фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В Ільков