Справа № 2а-0770/3758/11
Суддя: Калинич Я. М.
Дата ухвалення: 2018-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 листопада 2018 року м. Ужгород№ 2a-0770/3758/11
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді - Калинич Я. М.

при секретарі судового засідання - Попович М.М.

за участю:

представник позивача: ОСОБА_1,

представник відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Ужгороської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ч.3 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 08 листопада 2018 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення. Рішення в повному обсязі складено 19 листопада 2018 року.

Фізична особа ОСОБА_3 (далі позивач, ОСОБА_3М.) звернувся до Закарпатського адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_4 міжрайонної державної податкової інспекції, в якому просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №№ 45/17-2/НОМЕР_1; 46/17-2/НОМЕР_1; 47/17-2/НОМЕР_1 від 07 червня 2011 року та № 62/17-2/НОМЕР_1 від 04.08.2011 року.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 25.02.2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2014 року, вищевказаний позов задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ОСОБА_4 міжрайонної державної податкової інспекції в Закарпатській області від 07 червня 2011 року №47/17-2/НОМЕР_1. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12.09.2017 року постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 25.02.2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2014 року в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 47/17-2/НОМЕР_1 від 07.06.2011 року скасовано та справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, що стало підставою для її прийняття до розгляду Закарпатським окружним адміністративним судом.

26.09.2017 року Закарпатський окружний адміністративний суд одержав справу №2а-0770/3758/111 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 обєднаної державної податкової інспекції головного управління Міндоходів у Закарпатській області про визнання нечинним та скасування податкових повідомлень-рішень.

За результатом автоматичного розподілу судових справ, для розгляду справи №2а-0770/3758/111 було визначено суддю Калинич Я.М.

Ухвалою суду від 28 вересня 2017 року справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

29 січня 2018 року в судовому засіданні протокольною ухвалою суду було замінено неналежного відповідача ОСОБА_4 обєднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Закарпатській області на належного - ОСОБА_4 обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Закарпатській області.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2018 року у задоволенні клопотання позивача про закриття провадження у адміністративні справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення в звязку з виправленням субєктом владних повноважень оскаржуваних порушень прав позивача, наслідком чого є повне відновлення його законних прав та інтересів відмовлено.

Скасовуючи попередні рішення у справі та направляючи справу на новий розгляд до Закарпатського окружного адміністративного суду, Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 12.09.2017 року вказав, що для правильного вирішення спору судам необхідно дослідити спірні правовідносини та перевірити доводи відповідача про порушення позивачем вимог п.3.1 ст.3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в результаті проведення розрахунків без застосування реєстраторів розрахункових операцій на суму 11200 грн., в результаті чого дослідити фактичні обставини щодо дотримання позивачем встановлених правил оприбуткування готівкових коштів.

Відповідно до частини пятої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обовязковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

В судовому засіданні представник позивача стверджував, що між субєктом підприємницької діяльності ОСОБА_3 та ПП ОСОБА_5 не існувало договірних відносин з приводу оренди, що позивач від ПП ОСОБА_5 не отримував взагалі жодних коштів та не виписував прибуткових касових ордерів. Також представник позивача стверджував, що касові ордери не є належними та допустимими доказами по справі, оскільки матеріали справи містять лише копії таких ордерів, завірені податковим органом. Крім того, представник позивача вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення складено з порушенням п.2.3. Порядку направлення органами державної податкової служби податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України 22.12.2010 року № 985, оскільки податкове повідомлення-рішення складається в двох примірниках за кожною штрафною (фінансовою) санкцією (штрафом) за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а отже відповідач мав би скласти податкові повідомлення-рішення про застосування штрафу за не оприбуткування у касах готівки окремо в кожному з таких випадків, що мали місце, а саме 6 податкових повідомлень-рішень.

В судовому засіданні представник відповідача стверджувала, що обставини щодо отримання позивачем готівкових коштів були встановлені під час перевірки та відображені в акті від 15.04.2011 року № 324/17-2/НОМЕР_1 про результати перевірки документальної планової виїзної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_3 за період з 01.01.2008 року по 31.12.2010 року. Також стверджувала, що під час перевірки позивачем було надано для перевірки оригінали наявних документів, в тому числі Книгу обліку доходів і витрат, Книги обліку розрахункових операцій: фіскальний № НОМЕР_2 від 13.06.2007 року, фіскальний № НОМЕР_3 від 23.12.2008 року, фіскальний № НОМЕР_4 від 02.12.2010 року, які належним чином зареєстровані в ОСОБА_4 МДПІ. Також під час перевірки позивачем було надано пояснення, що розбіжність між задекларованою сумою отриманого доходу та сумою відображеною в звітах РРО пояснюється тим, що кошти, отримані за оренду приміщення від ОСОБА_5 в Книзі обліку доходів і витрат не відображались. На підтвердження вказаного позивачем було представлено оригінали прибуткових касових ордерів та надано перевіряючому копії таких ордерів.

Заслухавши пояснення сторін, які беруть участь в справі, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи вказівки Вищого адміністративного суду України суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, враховуючи наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач, в процесі діяльності, використовував реєстратори розрахункових операцій та книги обліку розрахункових операцій, належним чином зареєстровані в ОСОБА_4 МДПІ (а.с.21, том І):

- РРО типу Мiнi 500 МЕ заводський №ПБ 56109150 та КОРО фіскальний № НОМЕР_2 від 13.06.2007 року;

- РРО типу Міні 500.03 МЕ заводський №ПБ 58000694 та КОРО фіскальний № НОМЕР_3 від 23.12.2008 року;

- РРО типу Міні 500.03 МЕ заводський №ПБ 56114424 та КОРО фіскальний № НОМЕР_4 від 02.12.2010 року.

За 2010 рік позивач самостійно задекларував валовий дохід (обсяг виручки) в загальній сумі 737750,50 грн. (без ПДВ), в т.ч. 726549,0 грн. від продажу товарів та 11200,0 грн. від надання в оренду приміщення.

Відповідно до звітів РРО позивач протягом 2010 року реалізував товарно-матеріальні цінності за готівкові кошти на суму 871860,67 грн. (в т.ч. ПДВ 145308,00 грн.) (а.с.33, том І).

Відповідно до поданих позивачем декларацій по ПДВ за 2010 рік до складу податкових зобовязань було включено обсяг поставки (без ПДВ) 726549,00 грн. та визначено податкові зобовязання по ПДВ в сумі 145308,00 грн. (а.с.28, том І).

Щодо не включення до складу податкових зобовязань по ПДВ отриманих за оренду 11200,00 грн. готівкових коштів позивач під час перевірки пояснив, що у звязку з тим, що ті гроші були оприбутковані без ПДВ у валовий дохід, відповідно не були включені в податкові зобовязання по ПДВ.

Щодо доходу від надання в оренду приміщення, позивач під час перевірки пояснив, що за оренду отримував кошти від ОСОБА_5 по адресу вул. Головна, 74, с. Червоне, гроші, отримані за орендну плату від ОСОБА_5 у книзі обліку доходів та витрат не відображалися, в той же час, ця сума вказується у квартальних деклараціях (каса по РРО + отримані готівкою за оренду (ордер). Щодо наявності документів, які підтверджують компенсацію платниками єдиного податку розрахунків за оренду позивач під час перевірки пояснив, що були від ОСОБА_5 прибуткові касові ордери.

Суд критично оцінює твердження представника позивача щодо того, що вказане вище пояснення не може бути належним доказом у справі, оскільки в матеріалах справи міститься тільки копія такого пояснення. При цьому суд зауважує, що попередніми судовими рішеннями, які залишені в силі, було встановлено достовірність обставин щодо отримання готівкових коштів за надання в оренду приміщення.

Відповідно до частини 4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Закарпатським окружним адміністративним судом та Львівським апеляційним адміністративним судом встановлено та підтверджено, що позивач отримав від ПП ОСОБА_5 готівкові кошти за оренду згідно договору оренди в сумі 11200 грн. (а.с.185-187, том І), однак в порушення п.3.1.1. п.3.1 ст. 3 та п. 4.1. ст. 4 Закону України Про податок на додану вартість № 168/97-ВР від 03.04.1997 року зазначені суму до складу податкових зобовязань декларації з ПДВ у відповідних місяцях не включив.

Колегія суддів касаційної інстанції визнала обґрунтованими висновки судів попередніх інстанцій щодо правомірного визначення позивачу спірних грошових зобов'язань за податковими повідомленнями-рішеннями 46/17-2/НОМЕР_1 від 07.06.2011 року та № 62/17-2/НОМЕР_1 від 04.08.2011 року.

При цьому, Вищий адміністративний суд вказав, що під час нового розгляду справи судам необхідно дослідити спірні правовідносини та перевірити доводи відповідача про порушення позивачем вимог п.3.1 ст.3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в результаті проведення розрахунків без застосування реєстраторів розрахункових операцій на суму 11200 грн., в результаті чого дослідити фактичні обставини щодо дотримання позивачем встановлених правил оприбуткування готівкових коштів.

Судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивачем отримано готівкові кошти за надання в оренду приміщення у сумах, відповідно, 1500 грн., 3300 грн., 1600 грн., 1600 грн., 1600 грн. та 1600 грн. на загальну суму 11200 грн.

Перевіркою встановлено відсутність обліку готівкових коштів (у день їх надходження) у сумі 11200 грн., отриманих за оренду приміщення, у повній сумі їх фактичних надходжень як в книзі обліку розрахункових операцій, так і в книзі обліку доходів та витрат, наявних у позивача.

Оскільки позивач отримав готівку, але не вніс відповідні записи до наявних у нього відповідних книг обліку, то вся отримана ним готівка в розмірі 11200,00 грн. є не оприбуткованою.

Відповідно до позовної заяви від 14.11.2011 року позивач просить скасувати податкове повідомлення-рішення № 47/17-2/НОМЕР_1 від 07.06.2011 року на підставі того, що оренда не є основною діяльністю (позивача), і не є послугою, бо згідно ст.901, 759, 760,762 ЦКУ це самостійний вид діяльності повязаний з передачею майна в користування, за цих обставин проведення оренди по касовому апарату не обовязкове згідно ст.3 п.1. ст.2, ст.17 ч.1 Закону про РРО. Тим більше, що відсутній спір щодо сум.

В уточненому адміністративному позові від 01.10.2012 року позивач вказує Таким чином, вважаю, що сума 11200,00 грн., отримана за оренду приміщень не мала бути проведена із застосуванням РРО..

Отже, як під час перевірки, так і під час розгляду справи в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій позивач підтверджував отримання ним готівкових коштів в загальній сумі 11200,00 грн. за оренду приміщень.

Натомість, в наданих до суду додаткових поясненнях від 23.01.2018 року позивач фактично намагався змінити підстави позову, стверджуючи про те, що коштів від ПП ОСОБА_5 останній не отримував.

Так, Вищий адміністративний суд в ухвалі від 12.09.2017 року вказав, зокрема, дослідити здійснення позивачем обліку спірних готівкових коштів у КОРО.

Судом було запропоновано представнику позивачу надати для огляду в судовому засіданні книги обліку розрахункових операцій, однак позивач відмовився такі надати.

З акту перевірки вбачається, що під час перевірки у позивача були наявні оригінали книг обліку розрахункових операцій, які були досліджені під час перевірки. Під час перевірки було встановлено, що в даних книгах не відображено отриману готівку від ПП ОСОБА_5 в загальній сумі 11200,00 грн. Також під час перевірки була наявна книга обліку доходів і витрат, в якій також не було відображено отриману готівку від ПП ОСОБА_5 в загальній сумі 11200,00 грн.

При цьому суд враховує, що обставини щодо отримання готівкових коштів в сумі 11200,00 грн. встановлені під час попереднього розгляду справи та є обґрунтованими, про що зазначено в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 12.09.2017 року.

Відповідно до пункту 1.2 глави 1 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 року за №40/10320 із змінами та доповненнями, визначено, що книга обліку доходів і витрат - документ установленої форми, що застосовується відповідно до законодавства України для відображення руху готівки. Форму відповідної книги обліку доходів і витрат установлено Державною податковою адміністрацією України, оприбуткування готівки - проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Пунктом 2.2 зазначеного Положення передбачено, що підприємства (підприємці) здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами (громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, які не здійснюють підприємницької діяльності) через касу як за рахунок готівкової виручки, так і за рахунок коштів, одержаних із банків. Зазначені розрахунки проводяться також шляхом переказу готівки для сплати відповідних платежів. Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку. Уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Пунктом 2.6 Положення передбачено, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням реєстратора розрахункових операцій або використанням розрахункової книжки, оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків реєстратора розрахункових операцій (даних розрахункової книжки).

Відповідно до пункту 7.3 глави 7 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 року за №40/10320 із змінами та доповненнями, відповідальність за дотримання порядку ведення операцій з готівкою покладається на підприємців, керівників підприємств. Особи, які винні в порушенні порядку ведення операцій з готівкою, притягуються до відповідальності в установленому законодавством України порядку. У разі виявлення порушень установленого порядку ведення операцій з готівкою органи державної податкової служби України застосовують до порушників штрафні санкції на підставі подання органів контролю згідно з законодавством України.

Статтею 1 Указу Президента України Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки передбачено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є субєктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема, за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне оприбуткування) у касах готівки - у пятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Штрафні санкції, передбачені цим Указом, застосовуються до осіб, зазначених у статті 1 цього Указу, органами державної податкової служби на підставі матеріалів проведених ними перевірок і подань державної контрольно-ревізійної служби, фінансових органів та органів Міністерства внутрішніх справ України в установленому законодавством порядку та в розмірах, чинних на день завершення перевірок або на день одержання органами державної податкової служби зазначених подань. Контроль за додержанням особами, зазначеними у статті 1 цього Указу (крім банків), норм з регулювання обігу готівки в національній валюті, що встановлюються Національним банком України, здійснюють органи державної податкової служби, державної контрольно-ревізійної служби, Міністерства внутрішніх справ України та фінансові органи, а банками - Національний банк України (статті 2, 3 Указу).

Оскільки фізичні особи субєкти підприємницької діяльності відповідно до абзацу четвертого пункту 4 Положення не ведуть касову книгу, оприбуткування готівки здійснюється ними в книзі обліку доходів і витрат без оформлення прибуткових касових ордерів.

Аналогічна правова позиція вже неодноразово була висловлена Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 11 грудня 2012 року (справа № 21-400а12), від 04 листопада 2015 року (справа № 825/554/15-а), а також Верховним Судом у постанові від 31 липня 2018 року (справа № 813/2229/17), від 24 жовтня 2018 року (справа № 805/1735/16-а).

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, позивач не надав суду належних доказів на підтвердження позовних вимог, натомість відповідач довів правомірність винесення оскаржуваного податкового-повідомлення рішення №47/17-2/НОМЕР_1 від 07.06.2011 року.

Таким чином, беручи до уваги досліджені в судовому засіданні обставини та письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку що адміністративний позов фізичної особи ОСОБА_3 до ОСОБА_4 обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового-повідомлення рішення №47/17-2/НОМЕР_1 від 07.06.2011 року є не обґрунтованим та до задоволення не підлягає.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що особі, що не є субєктом владних повноважень у разі відмови у задоволені позову - судовий збір не відшкодовуються.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295, підпунктом 15.5 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Ужгороської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені пп. 15.5 п. 15 Розділу VII КАС України).

СуддяОСОБА_6