Справа № 826/3280/18
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2018-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 826/3280/18

Головуючий у 1-й інстанції: Воробйова І.А. Суддя-доповідач: ОСОБА_1

16 листопада 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Капустинського М.М. Охрімчук І.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20 червня 2018 року (рішення ухвалено у м. Вінниці, дату складання повного тексту рішення та час його ухвалення не зазначено) у справі за адміністративним позовом Державної судової адміністрації України до Відділу примусового виконання рішень ОСОБА_2 державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, ОСОБА_2 державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування постанови про стягнення виконавчого збору,

В С Т А Н О В И В :

I.ПРОЦЕДУРИ

1. 26.02.2018 року до Окружного адміністративного суду м.Києва звернулась ДСА України з позовом до відділу примусового виконання рішень ОСОБА_2 державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі відділ примусового виконання рішення, відповідач) про скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 07.02.2017 р. (ВП №53950622).

2. 1.03.2018 року ухвалою окружного адміністративного суду м.Києва справу передано на розгляд до Вінницького окружного адміністративного суду.

3. 27 квітня 2018 року ухвалою судді Вінницького окружного адміністративного суду позовну заяву залишено без руху.

4. 25 травня 2018 року ухвалою судді Вінницького окружного адміністративного суду відкрито провадження по справі.

5. Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 04.06.2018 р. залучено в якості другого відповідача ОСОБА_2 державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

6. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 20 червня 2018 року адміністративний позов задоволено.

7. Скасовано постанову відділу примусового виконання рішень ОСОБА_2 державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 07.02.2018 р. ВП №53950622.

8. Стягнуто на користь Державної судової адміністрації України (вул.Липська,18/5, м. Київ, код ЄДРПОУ - 26255795) 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 копійок) судового збору за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_2 державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Городецького,13, м.Київ, код ЄДРПОУ - 00015622 ).

9. 25.06.2018 року ОСОБА_2 виконавчої служби Міністерства юстиції України подав апеляційну скаргу.

10. 3 липня 2018 року ухвалою судді Вінницького апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу залишено без руху.

11. 16 липня 2018 року ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду відкрито апеляційне провадження.

12. 7 вересня 2018 року ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду справу призначено до розгляду.

13. У зв"язку з ліквідацією Вінницького апеляційного адміністративного суду справу передано для розгляду до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

II. АРГУМЕНТИ СТОРІН

14. Позивач вказав, що постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень ОСОБА_2 державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 07.02.2017 р. винесено постанову, якою стягнуто виконавчий збір в сумі 12 800 грн.

15. На переконання позивача, дана постанова підлягає скасуванню, оскільки метою виконавчого збору є відшкодування коштів витрачених на примусове виконання судових рішень, а в даному випадку ніяких дій задля цього здійснено не було.

16. Окремо, позивач вказав, що ним вживались заходи щодо добровільного виконання рішення суду, зокрема подано заяву про встановлення способу і виконання рішення, шляхом списання коштів з бюджетної програми Виконання рішень судів на користь суддів, однак в такій судом відмовлено вказуючи на передчасність звернення.

17. Окрім того позивач зазначив, що виконання постанови Вінницького окружного адміністративного суду у справі №2а/0270/3320/12 від 23.07.2012 р. в редакції викладеній у такій не є можливим, оскільки рішення у даній справі зобовязального характеру, а відповідно до вимог чинного законодавства списання коштів можливо лише шляхом стягнення коштів з рахунку боржника.

18. Апелянт зазначив, що , приймаючи оскаржувану постанову, діяв згідно із нормами чинного законодавства, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

III. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

19. Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 23.07.2012 р. у справі №2а/0270/3320/12 частково задоволено позов ОСОБА_3 до Державної судової адміністрації України, територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області про зобов'язання виплатити щомісячне грошове утримання. Зокрема, даним рішенням зобов'язано ДСА України виплатити ОСОБА_3 заборговане грошове утримання судді за період з 30.01.2011 року по 31.12.2011 року в сумі 46 037 грн.32 коп.

20. В подальшому на виконання постанови суду 21.10.2016 р. видано дублікат виконавчого листа №2а/0270/3320/12 про: "Зобовязати Державну судову адміністрацію України виплатити ОСОБА_3 заборговане грошове утримання судді за період з 30.01.2011 року по 31.12.2011 року в сумі 46 037 грн.32 коп."

21. 10 травня 2017р. ОСОБА_3 звернувся до державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання виконавчого листа №2а/0270/3320/12.

22. Старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ОСОБА_2 державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 17.05.2017 р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №53950622.

23. 07.02.2018 р. старшим державним виконавцем прийнято постанову ВП№53950622 про закінчення виконавчого провадження відповідно до пункту 11 частини першої статті 39 Закону України Про виконавче провадження та надіслано виконавчий лист до Вінницького окружного адміністративного суду.

24. 07.02.2018 р. старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ОСОБА_2 державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову ВП№53950622 про стягнення виконавчого збору з ДСА України в сумі 12800 грн.

IV. ОЦІНКА СУДУ

25. Апеляційний Суд, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.

26.Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

27. Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

28. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

29. Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі Закон № 1404-19) передбачено , що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

30. Частиною першою статті 27 Закону № 1404-19 визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

31. Відповідно до частини другої цієї ж статті, виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

32. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи (ч. 3 ст. 27 Закону№ 1404-19).

33. Майновим характером наділене рішення щодо вимоги права або інтересу, об'єктом якої виступає благо, що піддається грошовій оцінці.

34. Об'єктом рішення немайнового характеру навпаки виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.

35. Так, з аналізу положень статті 63 Закону № 1404-19 видно, що рішення, за якими боржник зобовязаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення є рішенням немайнового характеру, порядок виконання якого встановлений у розділі VIII Закону України "Про виконавче провадження".

36. Таким чином, рішення немайнового характеру не має ціни, тому розмір виконавчого збору визначається у залежності від суб'єкта боржника з урахуванням положень статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" .

37. Відповідно до статті 10 Закону № 1404-19, заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

38. Іншими заходами примусового характеру, що передбачені цим Законом, у разі виконання рішення немайнового характеру можуть бути заходи, які передбачені статтями 64-67 Закону № 1404-19 .

39. Системний аналіз наведених норм дає підстави вважати, що обов'язковими умовами стягнення виконавчого збору є:

1) фактичне виконання судового рішення;

2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

За своїм змістом виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови що такі заходи призвели до виконання рішення.

40. Колегія суддів зазначає, що постанова Вінницького окружного адміністративного суду від 23.07.2012 р. у справі №2а/0270/3320/12 є рішенням немайнового характеру.

41. Порядок виконання таких рішень передбачений розділом VIII Закону № 1404-19.

42. Відповідно до статті 63 Закону № 1404-19, за рішеннями, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

43. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

44. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

45. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

46. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

47. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

48. Відповідно до пункту 11 частини першої статті 39 Закону № 1404-19, виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

49. Проаналізувавши положення статті 63 Закону № 1404-19 суд зазначає, що під час виконання рішень немайнового характеру державний виконавець фактично надає боржнику строк на добровільне виконання рішення, а у випадку повторного невиконання боржником рішення протягом наданого строку законодавець диференціює подальші дії державного виконавця залежно від участі боржника в процесі виконання рішення.

50. Так, якщо рішення можливо виконати без участі боржника державний виконавець вживає заходів примусового виконання рішення, а якщо рішення неможливо виконати без участі боржника, державний виконавець після надсилання органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, тобто не вживає жодних заходів примусового виконання рішення.

51. Таким чином, положення Закону, що визначають порядок виконання рішень немайнового характеру, які не можуть бути виконані без участі боржника, не передбачають вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання рішення та, як наслідок, стягнення з боржника виконавчого збору.

52. Суд зауважує, що виконання вказаного судового рішення можливе лише боржником, адже виплатити грошове утримання ОСОБА_3 може виключно ДСА України.

53. Судом встановлено, що фактично судове рішення державним виконавцем виконане не було.

54. Державний виконавець не вчинив дій, які б свідчили про реалізацію заходів примусового виконання рішення, передбачених ст.10 Закону.

55. Більш того, постанова Вінницького окружного адміністративного суду від 23.07.2012 р. може бути виконана лиже боржником, державний виконавець взагалі не в змозі без участі боржника в примусовому порядку виконати дане рішення, а отже й відсутні підстави для стягнення виконавчого збору.

V.ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

56. Суд доходить висновку, що в даному випадку стягнення виконавчого збору з позивача згідно постанови державного виконавця від 07.02.2018 р. ВП №53950622 є безпідставним та необґрунтованим, що свідчить про протиправність спірної постанови.

57. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

58. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

59. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

60. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

61. Суд апеляційної інстанції визнає, що суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суд повно встановив обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надав їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20 червня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 16 листопада 2018 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5