Справа № 808/1658/18
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

06 листопада 2018 року м. Дніпросправа № 808/1658/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

за участю секретаря судового засідання

Троянова А.С.

представника позивача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський"

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19.06.2018 (суддя Конишева Олена Василівна, дата складання повного тексту 19.06.2018)

у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича, треті особи без самостійних вимог - Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно розрахунковий центр", Державна організація "Фонд гарантування вкладів фізичних осіб" про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_3, звернулась з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича, треті особи без самостійних вимог - Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно розрахунковий центр", Державна організація "Фонд гарантування вкладів фізичних осіб" про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії. Просила визнати неправомірними рішення відповідача щодо визнання переказу коштів/транзакції нікчемним та зобов'язати надати додаткову інформацію щодо виплати відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів в сумі 100510,66грн.

Позов обґрунтовано тим, що у позивача були відкриті вклади у ПАТ "Банк Михайлівський". Зазначає, що 22.02.2018 тимчасова адміністрація ПАТ "Банк Михайлівський" направила позивачу повідомлення про визнання нікчемними правочинів від 19.05.2016 щодо переказу коштів на рахунок позивача. Вважає рішення щодо визнання зазначених правочинів нікчемними та щодо не включення позивача до переліку та Загального реєстру вкладників неправомірними, що призводить до невідшкодування коштів за рахунок Фонду за вкладом, а тому просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19.06.2018 позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Уповноваженої особи Фонду Гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Ірклієнка Юрія Петровича № 42/2 від 01.06.2016 року в частині визнання нікчемним правочину ОСОБА_3.

Визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова О.Ю. щодо не включення ОСОБА_3 до переліку рахунків вкладників ПАТ "Банк Михайлівський", які отримують кошти в межах гарантованої суми за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в сумі 100510,66 грн. та зобов'язано відповідача включити ОСОБА_3 до зазначеного переліку та подати додаткову інформацію про ОСОБА_3 на суму 100510,66 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що кошти, повернуті ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на рахунок позивача, були вкладом в розумінні вищезазначеного закону, тому позивач має правові підстави на відшкодування сум за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вважає, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що укладені договори позики від 12.04.2016 року між позивачем та ТОВ "Інвестиційно розрахунковий центр" є двосторонніми, Банк Михайлівський, як повірений не брав участі у цих договорах. Тому кошти, що вносилися/отримувалися за цими договорами по своїй природі не є вкладами згідно ЗУ «Про банки і банківську діяльність» та ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", зазначає, про описку, допущену в рішенні суду, вказує на нікчемність зазначених правочинів та звертає увагу на те, що існує практика суду першої інстанції, згідно якої, за таких самих обставин відмовлено в позові по аналогічній справі.

Представник позивача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Посилається на те, що на поточний рахунок позивача були перераховані кошти в сумі 20000грн., 80000грн. з призначенням платежу «повернення коштів за договором» та в сумі 413,11грн. та 97,55грн. з призначенням платежу «оплата процентів по договору», загальна сума 100510,66грн. Однак зазначені суми протиправно були визначені відповідачем, як нікчемні транзакції. Вважає, що позивач має право на відшкодування зазначеної суми за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Інші учасники процесу у судове засідання не з'явились. Про час, дату та місце судового засідання повідомленні належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 12.04.2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-розрахунковий центр" та ОСОБА_3 укладено Договір № 980-015-000219803 за умовами якого ОСОБА_3 передає ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" у власність грошові кошти в розмірі, порядку та на строк, передбачені цим договором, а ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" зобов'язується повернути кошти позивачу та виплатити проценти, в порядку та на умовах, встановлених цим договором (п.1.1 договору).

Відповідно до п.1.2 договору ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" приймає від ОСОБА_3 у власність кошти на наступних умовах: сума коштів - 80000грн.; строк користування коштами - 367 дня; розмір процентів за користування коштами - ставка: 33,54% річних, що складає 27 % річних після утримання податку з таких процентів; періодичність сплати нарахованих процентів - щомісячно, в дату, що відповідає даті підписання Договору, за період з дати попередньої виплати ( а для першої виплати - з дня, наступного за датою укладання Договору) по дату, що передує даті фактичної виплати процентів, а проценти за місяць в якому Кошти повертаються, в т.ч. при достроковому поверненні Коштів - не пізніше дня повернення коштів за період аналогічний вищезазначеному; ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" сплачує позивачу проценти та кошти у безготівковій формі на рахунок НОМЕР_2 в ПАТ "Банк Михайлівський".

Також, 12.04.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-розрахунковий центр" та ОСОБА_3 укладено Договір № 980-015-000219804 за умовами якого ОСОБА_3 передає ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" у власність грошові кошти в розмірі, порядку та на строк, передбачені цим договором, а ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" зобов'язується повернути кошти позивачу та виплатити проценти, в порядку та на умовах, встановлених цим договором (п.1.1 договору).

Відповідно до п.1.2 договору ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" приймає від ОСОБА_3 у власність кошти на наступних умовах: сума коштів - 20000грн.; строк користування коштами - не більше 182 днів, що складається з 13-х періодів тривалістю по 14 днів кожний, відлік яких починається з моменту підписання цього Договору; розмір процентів за користування коштами - ставка: 31,68 % річних, що складає 25,5 % річних після утримання податку з таких процентів; періодичність сплати нарахованих процентів - щомісячно, в дату, що відповідає даті підписання Договору, за період з дати попередньої виплати ( а для першої виплати - з дня, наступного за датою укладання Договору) по дату, що передує даті фактичної виплати процентів, а проценти за місяць в якому Кошти повертаються, в т.ч. при достроковому поверненні Коштів - не пізніше дня повернення коштів за період аналогічний вищезазначеному; ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" сплачує позивачу проценти та кошти у безготівковій формі на рахунок НОМЕР_2 в ПАТ "Банк Михайлівський".

13.04.2016 ОСОБА_3 уклала з Публічним акціонерним товариством "Банк Михайлівський" договір № 980-015-000003063, відповідно до якого банк відкрив на ім'я ОСОБА_3 поточний рахунок № НОМЕР_1 для зберігання грошей та здійснює його розрахунково-касове обслуговування за допомогою платіжних інструментів відповідно до вимог чинного законодавства України, умов цього договору та розпоряджень ОСОБА_3, а ОСОБА_7 зобов'язується оплачувати послуги банку. Позивачем суду помилково був наданий інший договір, однак про наявність зазначеного договору сторони не спиричаються.

Так, 19.05.2016 на поточний рахунок позивача НОМЕР_2 надійшли кошти від ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" у сумі 20000грн. з призначенням платежу "Повернення коштів згідно з договором № 980-015-000219804 від 12.04.2016 та у сумі 80000грн. з призначенням платежу "Повернення коштів згідно з договором № 980-015-000219803 від 12.04.2016 р." Крім того, на поточний рахунок позивача НОМЕР_3 надійшли кошти від ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" у сумі 97,55 грн. з призначенням платежу "Оплата процентів по договору № 980-015-000219804 від 12.04.2016 р." та у сумі 413,11 грн. з призначенням платежу "Оплата процентів по договору № 980-015-000219803 від 12.04.2016 р".

На підставі рішення Національного банку України від 23.05.2016 № 14/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23.05.2016 № 812 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку" та рішення від 13.06.2016 року № 991 "Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський".

Рішенням Правління Національного банку України № 124-рш від 12.07.2016 року оголошено про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський".

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1702 від 01.09.2016 року призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Михайлівський" Волкову О.Ю. з 05.09.2016 року.

На адресу позивача представником ПАТ "Банк Михайлівський" направлено виписку по особовим рахункам позивача НОМЕР_4 відповідно до якої зазначено про нікчемність правочину, відповідно до якого переказ коштів (транзакція), здійснений ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" (код за ) 19.05.2016 року в сумі 20000грн. з призначенням платежу "Повернення коштів згідно з договором № 980-015-000219804 від 12.04.2016 р." та у сумі 80000грн. з призначенням платежу "Повернення коштів згідно з договором № 980-015-000219803 від 12.04.2016 р.", а також у сумі 97,55 грн. з призначенням платежу "Оплата процентів по договору № 980-015-000219804 від 12.04.2016 р." та у сумі 413,11 грн. з призначенням платежу "Оплата процентів по договору № 980-015-000219803 від 12.04.2016 р". є нікчемними.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (Закон України від 23 лютого 2012 року №4452-VI).

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. При цьому, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19).

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини.

Так, статтею 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" закріплено правовий статус Фонду. А саме, Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права. Керівними органами Фонду є адміністративна рада та виконавча дирекція.

У відповідності до пункту 17 частини першої статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

В силу частини 1 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Статтею 37 вказаного Закону України визначено, що Уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду. Уповноважена особа Фонду має право вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку. На виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку.

Відповідно до частини 4 статті 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Уповноважена особа Фонду в семиденний строк з дати прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку розміщує оголошення, що містить відомості про ліквідацію банку відповідно до частини третьої цієї статті, в усіх приміщеннях банку, в яких здійснюється обслуговування клієнтів.

Оскільки Рішенням Правління Національного банку України № 124-рш від 12.07.2016 року оголошено про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський", то Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів в 7-ми денний строк з 12.07.2016 має розмістити оголошення, що містить відомості про ліквідацію банку.

Зазначене дає можливість зробити висновок, що тільки з розміщенням оголошення яке містить відомості про ліквідацію банку, до вкладників банку може бути доведена інформація про ліквідацію банку. До цієї дати, вкладники банку не можуть бути обізнані про фінансовий стан банку.

Згідно частини 1 статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Уповноважена особа Фонду від імені Фонду виконує функції з ліквідації банку відповідно до цього Закону та приступає до виконання своїх обов'язків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду.

Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку (частина 5 статті 45 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI).

Частиною 1 статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" закріплено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Водночас, частиною ч. 2 ст.27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує, зокрема:

- перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;

- перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, з таких підстав:

п. 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

п. 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України;

п. 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що підстави, вказані пунктами 7-9 ч. 2 ст. 38 були зазначені уповноваженою особою в якості обґрунтування повідомлення про нікчемність переказу коштів ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на рахунки позивача у ПАТ "Банк Михайлівський".

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що 19.05.2016 на поточний рахунок позивача № НОМЕР_2 надійшли кошти від ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" у сумі 20000грн. з призначенням платежу "Повернення коштів згідно з договором № 980-015-000219804 від 12.04.2016 р." та у сумі 80000грн. з призначенням платежу "Повернення коштів згідно з договором № 980-015-000219803 від 12.04.2016 р." Крім того, на поточний рахунок позивача НОМЕР_3 надійшли кошти від ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" у сумі 97,55 грн. з призначенням платежу "Оплата процентів по договору № 980-015-000219804 від 12.04.2016 р." та у сумі 413,11 грн. з призначенням платежу "Оплата процентів по договору № 980-015-000219803 від 12.04.2016 р".

Таким чином, ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" 19 травня 2016 року відповідними платіжними дорученням зі свого розрахункового рахунку ініціював переказ коштів на повернення позик та сплату процентів позивачу на підставі відповідних договорів, укладених між ними, що не є протизаконним та не надає підстав для висновку про нікчемність правочину.

При цьому, жодна з підстав, вказаних у ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", не має відношення до правочинів, вчинених ПАТ "Банк Михайлівський" у правовідносинах з позивачем (зокрема, й стосовно зарахування коштів на його рахунок у банку).

На думку колегії суддів апеляційної інстанції суд першої інстанції зробив правильний висновок, що підстави нікчемності правочинів (договорів), які зазначені у ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", не мають відношення до правочинів, вчинених ПАТ "Банк Михайлівський" у правовідносинах з позивачем (зокрема, й стосовно зарахування коштів на його рахунок у банку). Водночас, відповідно до приписів Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" від 15.11.2016 року № 1736-VІІІ позивач прирівнюється до вкладника, а тому у відповідача були відсутні правові підстави щодо не включення позивача до переліку рахунків вкладників банку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять.

Слід взяти до уваги, що згідно частини 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

На підставі системного аналізу приписів статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", що перевірка правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення таких, що є нікчемними, здійснюється Фондом відносно правочинів (у тому числі договорів), укладених саме з банком, як стороною відповідного правочину.

Разом з тим, договори від 12.04.2016 № 980-015-000219803 та від 12.04.2016 № 980-015-000219804 були укладені між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-розрахунковий центр" та ОСОБА_3

При цьому ПАТ "Банк Михайлівський", виконуючи розрахунковий документ ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на переказ коштів на користь позивача, не набув прав на кошти, які переказувались (і не мав права діяти в інший спосіб, ніж перерахувати кошти), а тому Банк не є стороною переказу коштів, а є лише виконував свої функціональні зобов'язання перед клієнтом на переказ коштів за договорами банківського рахунку, в даному випадку перед ОСОБА_3, забезпечуючи рух коштів від ініціатора ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" до отримувача переказу, тобто позивача.

При цьому ПАТ "Банк Михайлівський" при проведенні розрахункових операцій фактів, що свідчать про порушення клієнтом норм чинного законодавства України, встановлено не було, а отже операції по перерахунку коштів були правомірними та відповідали діючому законодавству України.

Слід зазначити, що кошти у розмірі 100000грн. спочатку були залучені на рахунок позивача позивачем самостійно та претензій до відповідного правочину у відповідача не виникало.

В той же час, відповідачем не було зазначено, яким чином перекази коштів, що ініційовані ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на користь позивача, мають відношення до підстав нікчемності, визначених законодавством. На думку колегії суддів апеляційної інстанції висновок щодо нікчемності не був обґрунтований та не підтверджений доказами.

Матеріалами справи підтверджується, що повернення Товариством "Інвестиційно-розрахунковий центр" коштів на поточний рахунок позивача у ПАТ "Банк Михайлівський" здійснено 19.05.2016 року. Зазначена обставина не оспорюється сторонами.

Отже, кошти в сумі 100510,66 грн. до моменту прийняття рішення про ліквідацію банку перебували на поточних рахунках позивача у ПАТ "Банк Михайлівський".

Крім того, слід зазначити, що вкладником, згідно з пунктом 4 частини першої статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", є фізична особа (у тому числі фізична особа-підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вкладом є кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Отже, передбачені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" гарантії за вкладом поширюються на осіб, які мають правовий статус вкладника неплатоспроможного банку (у розумінні статті 2 Закону № 4452-VI). Такий статус, з-поміж іншого, передбачає наявність вкладу, залученого, зокрема, на умовах договору банківського рахунка.

За договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами (частини 1, 2 статті 1066 Цивільного кодексу України).

Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами (частина перша статті 1067 Цивільного кодексу України).

Банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом (частини перша, друга статті 1068 Цивільного кодексу України).

Таким чином, в розумінні статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" позивач є вкладником Банку, а кошти, які надійшли для нього як вкладника, в розумінні тієї ж статті, є вкладом, на який поширюються гарантії, передбачені статтею 26 цього Закону.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає правильним зазначення судом першої інстанції того, що 19.11.2016 року набрали чинності положення пункту 15 Прикінцевих Положень Закону України № 4452-VI, внесені Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" від 15.11.2016 року № 1736-VIII, яким передбачено, що до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що матеріали адміністративної справи не містять доказів повідомлення банком позивача під розпис про непоширення на такі кошти відповідних гарантій.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов вважає правильними висновки суду першої інстанції, що кошти, повернуті ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на рахунок позивача, були вкладом в розумінні вищезазначеного закону.

Таким чином, рахунки позивача повинні бути включені до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

Щодо допущення в судовому рішенні описки, то в силу ст. 253 КАС України, суд, який постановив судове рішення, може з власної ініціативи або за заявою учасника справи чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

З приводу того, що існує практика суду першої інстанції, згідно якої, за таких самих обставин відмовлено в позові по аналогічній справі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що існування такого рішення суду першої інстанції не дає правових підстав для відмови в задоволенні позову по даній справі. Крім того, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що постановами Верховного Суду від 16.10.2018 справа №826/20307/14 та від 04.07.2018 справа №826/1476/15 визначено, що при виявлені нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочин нікчемним. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не до наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (ч. 2 ст. 215 ЦК України та ч. 3 ст. 38 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб") незалежно від того, чи була проведена передбачена ч. 2 ст. 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписано уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів, особою, що здійснює повноваження органу управління банку. Тому факт того, що наказ уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів не був оскаржений позивачем і є чинним, жодним чином не впливає на нікчемність правочину.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача спростовуються нормами законодавства України та доводами позивача.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, виходячи з обставин справи та норм законодавства України, що регулює дані правовідносини, права, свободи та інтереси позивача захищені, а права та інтереси відповідача не були порушені.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 червня 2018 р. - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 червня 2018 р. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили 06.11.2018 та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 328, 329 КАС України.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 06.11.2018.

В повному обсязі постанова виготовлена 09.11.2018.

Головуючий - суддя Ю.В. Дурасова

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров