Справа № 428/5729/18
Суддя: Посохов І. С.
Дата ухвалення: 2018-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 428/5729/18
Провадження № 2-а/428/181/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Посохова І.С.,

за участі секретаря судового засідання - Колядінцевої П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції другої роти взводу першого батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області рядового поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з адміністративним позовом до інспектора патрульної поліції другої роти взводу першого батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області рядового поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 17 травня 2018 року інспектором патрульної поліції другої роти першого батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області рядовим поліції ОСОБА_2 було винесено постанову ВР № 300063 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 425 грн. Відповідно до змісту постанови ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом, нібито не надала дорогу пішоходам, які проходили проїзну частину.

Однак, позивач вважає, що вона не порушувала правил дорожнього руху та не вчиняла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, а тому просить скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності серії ВР № 300063 від 17.05.2018, складену інспектором патрульної поліції другої роти першого батальйону рядовим поліції ОСОБА_2.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилась, до суду надіслала заяву з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач інспектор патрульної поліції ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. До суду подав відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач не визнає позовні вимоги ОСОБА_1 та просить адміністративний позов залишити без задоволення, посилаючись на те, що 17.05.2018 він, під час несення служби з нагляду за дорожнім рухом та охорони громадського порядку в місті Сєвєродонецьк Луганської області, приблизно о 10 год. 35 хв., встановив порушення вимог п. 16.2 ПДР України водієм транспортного засобу марки «Honda Civic», д.н.з. НОМЕР_1, по проспекту Хіміків в м. Сєвєродонецьку Луганської області. Після зупинки транспортного засобу він повідомив водія про причину зупинки, ним було прийнято рішення про розгляд порушень вимог п. 16.2 ПДР України на місці вчинення правопорушення. Після чого, на підставі ст. 222 КУпАП ним була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 300063 від 17.05.2018. Вважає, що вказана постанова складена у відповідності до вимог діючого законодавства України і підстави для її скасування відсутні.

Від відповідача надійшло письмове клопотання про долучення до матеріалів справи відеозапису на 1 цифровому носії.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що позивач вважає постанову про притягнення до адміністративної відповідальності по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 300063 від 17.05.2018, складену інспектором патрульної поліції роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області рядовим поліції ОСОБА_2 протиправною, у звязку з тим, що: відповідач ОСОБА_2 незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобілю, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи; відповідач позбавив позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП; відповідач порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст.ст. 278, 279 КУпАП.

Відповідачем суду надано цифровий носій інформації - диск формату DVD-R, який нібито містить інформацію щодо зазначених у постанові серії ВР № 300063 від 17.05.2018 подій.

Так, у судовому засіданні встановлено, що постановою інспектора патрульної поліції роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області рядового поліції ОСОБА_2 від 17 травня 2018 року позивача було визнано винною у порушенні п. 16.2 Правил дорожнього руху, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. Підставою притягнення до адміністративної відповідальності, згідно з наведеною постановою, було те, що позивач 17.05.2018 о 10-35 год. в м. Сєвєродонецьку, керуючи транспортним засобом легковим автомобілем марки «Honda Civic», реєстраційний номер ВВ 7769 EP, по проспекту Хіміків на регульованому перехресті, повертаючи ліворуч, не надав дороги пішоходам, які переходили проїзну частину, на яку він повертав.

Прийнято по справі рішення застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн.

В графі 8 постанови «до постанови додаються» нічого не зазначено.

Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до пункту третього частини першої цієї норми, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем на підтвердження вчинення позивачем порушення п. 16.2 ПДР надано відеозапис. Втім, суд зауважує, що в графі 8 оскаржуваної постанови «до постанови додаються» нічого не зазначено.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 16.2 Правил дорожнього руху на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку.

Як вже наведено вище, суду в якості доказів обставин подій, які мали місце 17.05.2018 о 10-35 год. в м. Сєвєродонецьку, відповідачем надано цифровий носій інформації - диск формату DVD-R.

Судом були досліджені письмові докази, наявні в матеріалах адміністративної справи, та відеозапис, на підставі чого судом було встановлено наступне.

При відтворенні цифрової інформації у судовому засіданні за допомогою компютерної техніки встановлено, що диск містить файли. При відтворенні файлів видно, що екіпаж патрульної поліції проїжджає позаду автомобілю «Honda Civic», реєстраційний номер ВВ 7769 EP, який на регульованому перехресті повертає на проспект Хіміків на зелений сигнал світлофора, при цьому на проїжджій частини дороги, на яку автомобіль повертає, пішоходів немає. Надалі відеозаписом зафіксовано, що екіпаж патрульної поліції зупиняє зазначений транспортний засіб.

Таким чином, з досліджених в судовому засіданні доказів, суд вбачає, що відповідачем не було надано суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів порушення позивачем п. 16.2 Правил дорожнього руху, тобто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, адже, відеозапис, який покладений відповідачем в основу оскаржуваного рішення, в постанові як додаток не зазначений, а тому не може підтверджувати правомірності дій щодо притягнення до адміністративної відповідальності позивача та крім того не містить відомостей про викладені в постанові серії ВР № 300063 від 17.05.2018 обставини.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Суд зауважує, що в порушення ст. 283 КУпАП відповідачем при складанні постанови серії ВР № 300063 від 17.05.2018 не зазначено відомості про технічний засіб, яким здійснено відеозапис, яким зафіксовано обставини вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

З постанови Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 337/3389/16-а(2-а/337/154/2016), адміністративне провадження № К/9901/29775/18, вбачаться, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням субєкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обовязки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення субєкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для субєктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до субєкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення обєктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права субєктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, обєктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

При цьому, не зазначення в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності технічного засобу, яким здійснено відеозапис, виключає можливість прийняття його у якості належного доказу по справі.

За таких обставин колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, яка складена з порушенням норм статті 283 КУпАП, не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано доказів того, що прийняте ним рішення є правомірним, оскільки на думку суду, відповідач прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за відсутності належних доказів, з порушенням вимог Кодексу адміністративного судочинства України, у звязку з чим суд вважає позовні вимоги щодо скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 300063 від 17.05.2018 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 425 гривень 00 копійок, такими, що підлягають задоволенню.

Позивачем у позовній заяві заявлено вимоги лише про скасування рішення субєкта владних повноважень, однак він не ставить питання про закриття справи про адміністративне правопорушення, а, розглядаючи дану справу, суд керується положеннями ст. 286 КАС України, при цьому враховує, що доказів вчинення адміністративного правопорушення відповідачем суду не надано, що свідчить про необхідність виходу за межі позовних вимог та відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 286 КАС України, разом з прийняттям рішення про скасування рішення субєкта владних повноважень прийняти рішення про закриття справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. 2, 72-90, 99, 241-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції другої роти взводу першого батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області рядового поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 300063 від 17.05.2018 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 425 гривень 00 копійок, визнати протиправною та скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного адміністративного суду через Сєвєродонецький міський суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

- позивач: ОСОБА_1, місце проживання: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, смт. Метьолкіне, вул. Партизанська, будинок, 1, паспорт серії ЕН № 965639;

- відповідач: інспектор патрульної поліції роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області ДПП рядовий поліції ОСОБА_2, місцезнаходження: 93100, Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Штейгерська, будинок 8.

Суддя І. С. Посохов