Справа № 826/8728/17
Суддя: Шелест Світлана Богданівна
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/8728/17 Суддя (судді) першої інстанції: Клименчук Н.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючої судді: Шелест С.Б.

Суддів: Кузьмишиної О.М., Пилипенко О.Є.

Секретар судового засідання: Коломійцева А.О.

За участі представників:

Позивача: Слівінський М.О.;

Відповідача: Смикалов В.Р., Чеховський А.А.;

Третьої особи: Палига А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.06.18р. у справі №826/8728/17 за позовом Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, третя особа: Державна регуляторна служба України про визнання протиправною та скасування постанови

у с т а н о в и в:

у липні 2017 року Позивач звернувся з позовом до суду, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 19.06.17р. №791 про накладення штрафу на ДП «НАЕК «Енергоатом» за порушення Ліцензійних умов з транспортування та Ліцензійних умов з постачання теплової енергії у розмірі 34 000 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.06.18р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати рішення з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове про задоволення адміністративного позову.

На обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги апелянт вказує на те, що з моменту набрання чинності Законом України від 02.03.15р. №222-VIII «Про ліцензування видів господарської діяльності», правові підстави для застосування ліцензійних умов, прийнятих на реалізацію вимог Закону України №1775 від 01.06.00р. «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», який втратив чинність, відсутні. Тому, на переконання апелянта, притягнення його до відповідальності за порушення Ліцензійних умов з транспортування та Ліцензійних умов з постачання теплової енергії не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

У судовому засіданні представники апелянта та Третьої особи підтримали доводи апеляційної скарги; представники Відповідача заперечили проти вимог апеляційної скарги з підстав викладених у відзиві.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників провадження, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу Позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи судом установлено, що Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг прийнято постанову від 19.06.2017р. №791 про накладення штрафу на ДП «НАЕК «Енергоатом» за порушення Ліцензійних умов з транспортування та Ліцензійних умов з постачання теплової енергії у розмірі 34 000 грн.

Вказана постанова прийнята відповідачем за результатами розгляду у відкритому засіданні акту планової перевірки від 10.04.17р. №35, складеного за наслідками проведеного посадовими особами Комісії планового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб'єктом господарювання вимог ліцензійних умов провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії (крім діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлювальних джерел енергії), транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (роздільчими) тепловими мережами, постачання теплової енергії, яким встановлено порушення Позивачем вимог:

пункту 3.1 розділу ІІІ, підпункту 5.2.2 пункту 5.2 розділу V Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 10.08.12р. № 277 (надалі - Ліцензійні умови з транспортування):

пункту 3.1 розділу ІІІ, підпункту 5.2.2 пункту 5.2 розділу V Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання теплової енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 10.08.12р. № 278 (надалі - Ліцензійні умови з постачання).

Вважаючи, що підстави для притягнення ліцензіата до відповідальності відсутні, Позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, притягнення до відповідальності у вигляді накладення штрафу відбулось у межах та у спосіб визначених законом повноважень, та за наявності на те законодавчо визначених підстав. У перевіряємий період були чинними Ліцензійні умови з транспортування та Ліцензійні умови з постачання теплової енергії, порушення вимог яких мало місце та Позивачем не спростовано.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Частиною 1 статті 1 Закону України від 22.09.16р. №1540-VIII «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; надалі Закон №1540-VIII) передбачено, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим незалежним державним колегіальним органом, метою діяльності якого є державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб'єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

За змістом статті 3 Закону №1540-VIII Регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб'єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України.

Регулятор здійснює державне регулювання, зокрема, шляхом державного контролю та застосування заходів впливу.

Згідно частини 1 статті 2 цього Закону, Регулятор здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб'єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зокрема: діяльності з транспортування, розподілу, зберігання (закачування, відбору), надання послуг установки LNG, постачання природного газу.

Пунктами 11, 12 частини 1 статті 17 Закону №1540-VIII передбачено, що для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор: контролює додержання ліцензіатами законодавства у відповідній сфері регулювання і ліцензійних умов провадження господарської діяльності та вживає заходів до запобігання порушенням ліцензійних умов; розглядає справи про порушення ліцензійних умов, а також справи про адміністративні правопорушення і за результатами розгляду приймає рішення про застосування санкцій, накладення адміністративних стягнень у випадках, передбачених законом, приймає у межах своєї компетенції рішення про направлення до відповідних державних органів матеріалів про виявлені факти порушення законодавства.

За змістом статті 19 Закону №1540-VIII Регулятор здійснює державний контроль за дотриманням суб'єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов шляхом проведення планових та позапланових виїзних, а також невиїзних перевірок відповідно до затверджених ним порядків контролю.

Перевірка проводиться на підставі рішення Регулятора. Під час здійснення державного контролю Регулятор має право: вимагати від суб'єкта господарювання усунення виявлених порушень вимог цього Закону та законів, що регулюють діяльність у сфері енергетики та комунальних послуг, і ліцензійних умов; накладати штрафні санкції та вживати заходів, передбачених законом.

За результатами перевірки складається акт у двох примірниках, який підписується членами комісії з перевірки. У разі виявлення порушень акт про результати перевірки вноситься на засідання Регулятора, за результатами якого Регулятор приймає рішення про застосування до суб'єкта господарювання, що провадить діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, санкції, передбаченої цим Законом.

У свою чергу згідно статті 22 цього Закону, суб'єкти господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, несуть відповідальність за правопорушення у сферах енергетики та комунальних послуг, визначені законами України "Про природні монополії", "Про комбіноване виробництво теплової та електричної енергії (когенерацію) та використання скидного енергопотенціалу", "Про ринок електричної енергії", "Про ринок природного газу", "Про трубопровідний транспорт", "Про теплопостачання", "Про питну воду та питне водопостачання", "Про державне регулювання у сфері комунальних послуг" та іншими законами, що регулюють відносини у відповідних сферах.

За порушення законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг до суб'єктів господарювання, що провадять діяльність у відповідній сфері, Регулятор може застосовувати санкції, зокрема, у вигляді накладення штрафу.

Регулятор застосовує штрафні санкції до суб'єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, у розмірах, встановлених цим Законом, законами України "Про ринок електричної енергії", "Про природні монополії", "Про питну воду та питне водопостачання", "Про ринок природного газу", "Про теплопостачання".

Отже, виходячи з аналізу зазначених правових норм вбачається, що до повноважень Регулятора відноситься здійснення контролю, зокрема, щодо додержання ліцензіатами вимог ліцензійних вимог, у тому числі і Ліцензійних умов з транспортування та Ліцензійних умов з постачання теплової енергії та у разі встановлення порушень ліцензіатами вимоги таких ліцензійних умов застосовувати до порушників відповідальність у вигляді накладення штрафу.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно частини 2 статті 2 Закону №1540-VIII, державне регулювання у сферах, визначених у частині першій цієї статті, здійснюється Регулятором відповідно до цього Закону, а також законів України "Про природні монополії", "Про ринок електричної енергії", "Про ринок природного газу", "Про трубопровідний транспорт", "Про комбіноване виробництво теплової та електричної енергії (когенерацію) та використання скидного енергопотенціалу", "Про державне регулювання у сфері комунальних послуг", "Про теплопостачання", "Про питну воду та питне водопостачання", інших актів законодавства, що регулюють відносини у відповідних сферах.

Таким чином, НКРЕКП у своїй діяльності застосовує діючі нормативно-правові акти та інші рішення, які були прийняті в межах компетенції та дискреційних повноважень та у встановленому порядку органами, що здійснювали державне регулювання діяльності суб'єктів природних монополій та на суміжних ринках у сферах енергетики та комунальних послуг.

Позивачем не спростовуються висновки перевіряючих щодо встановлених за наслідками проведеного планового заходу порушень Товариством вимог Ліцензійних умов з транспортування та Ліцензійних умов з постачання теплової енергії. Натомість Позивач вказує на те, що такі не можуть бути застосовані, оскільки були прийняті на підставі Закону України від 01.06.00р. № 1775-III «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», який втратив чинність з набранням чинності Закону України від 02.03.15р. №222-VIII «Про ліцензування видів господарської діяльності». На переконання Апелянта, з набранням чинності Закону №222-VIII органи ліцензування можуть здійснювати контроль за додержанням ліцензіатами вимог ліцензійних умов, виданих відповідно до вимог частини 2 статті 9 цього Закону, у свою чергу, нормативно-правовий акт Кабінету Міністрів України, на момент проведення перевірки був відсутній.

Колегія суддів вважає такі доводи апелянта помилковими, оскільки Прикінцеві та перехідні положення Закону №222-VIII не містять вказівки на те, що з набранням чинності цього закону втрачають чинність нормативно-правові акти, в т.ч. ліцензійні умови, видані відповідно до Закону № 1775-III.

Окрім того, Ліцензійні умови з транспортування та Ліцензійні умови з постачання теплової енергії видані не лише відповідно до Закону № 1775-III, а й на підставі, статей 6, 8, 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», статті 16 Закону України «Про теплопостачання», які були чинними у перевіряємому періоді.

Відтак у перевіряємому періоді були чинними Ліцензійні умови з транспортування та Ліцензійні умови з постачання теплової енергії, а тому мали виконуватися ліцензіатом.

Про чинність таких ліцензійний умов у перевіряємому періоді зазначається і у листі Міністерства юстиції України від 19.10.17р. №40373/18862-0-26-17/10.1 (а.с.162-163).

Вказані Ліцензійні умови втратили чинність 31.05.17р. на підставі постанови НКРЕКП від 31.05.17р. №725 «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Національної комісії регулювання електроенергетики України та Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг».

Колегія суддів вважає помилковими посилання Позивача щодо необхідності застосування до спірних правовідносин висновків Верховного Суду викладених у постанові від 18.07.18р. у справі №826/3274/16, оскільки правовідносини у даній справі та у справі №826/3274/16 не є аналогічними спірним.

Згідно частини 1 статті 17 Закону України від 20.04.00р. №1682-III «Про природні монополії» Національні комісії регулювання діяльності суб'єктів природних монополій накладають штрафи на суб'єктів природних монополій за невиконання або несвоєчасне виконання рішень органів, які регулюють діяльність суб'єктів природних монополій, та порушення умов та правил здійснення підприємницької діяльності у сферах природних монополій та на суміжних ринках (ліцензійних умов) - у розмірі до п'яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, накладення на Позивача штрафу у розмірі 34 000 грн. (17*2000) відповідає вимогам закону. Слід зазначати про те, що такий штраф сплачений Позивачем у добровільному порядку.

При вирішенні справи колегія суддів враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Вищевикладеним спростовуються доводи апеляційної скарги Позивача.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.06.18р. у справі №826/8728/17 - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.06.18р. у справі №826/8728/17 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя Шелест С.Б.

Судді : Кузьмишина О.М.

Пилипенко О.Є.

Повний текст постанови складений: 16.11.18р.