Справа № 160/7518/18
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 листопада 2018 року Справа № 160/7518/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Віхрової В.С., розглянувши у порядку письмового провадження у м.Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» до ОСОБА_1 патрульної поліції Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
09.10.2018 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» (надалі - позивач) до ОСОБА_1 патрульної поліції Національної поліції України (надалі відповідач) в якій позивач просить:
- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_1 патрульної поліції Національної поліції України на користь Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» витрати по підготовці справи до розгляду в розмірі 2500,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог вказано, що відповідачем було надано відповідь на запит профспілки про надання інформації з порушенням строку та не по суті звернення.
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Дніпропетровського окружного адміністративного суду справа №160/7518/18 передана судді Віхровій В.С.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.10.2018 року позовну заяву прийнято до провадження та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.
Згідно з ч. 2 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 261 КАС України відзив подається протягом пятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 262 КАС розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених таттею 263 цього Кодексу, - через пятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.
У судове засідання 29.10.2018 р. прибули уповноважені представники сторін.
Відповідачем долучено до матеріалів справи відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого відповідач вважає, що запит про надання інформації №121 від 21.03.2018 р. стосується власник інтересів позивача, а не інтересів членів профспілки. Крім того, вказаний запит повинен розглядатись в порядку Закону України «Про звернення громадян» у термін не більше одного місяця від дня надходження, позивачу була надана відповідь та згодом сплачені членські внески, а отже не порушені права та інтереси ані позивача, ані інших осіб.
У звязку із необхідністю надання додаткових доказів по справі, у судовому засіданні оголошено перерву до 11:50 год. 07.11.2018 р.
02.11.2018 р. через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до змісту якого позивач наполягає на задоволенні позовних вимог та вважає їх обґрунтованими.
Згідно Протоколу судового засідання від 07.11.2018 р. розгляд справи розпочато о 11:50 год. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив. Від представника позивача через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністративного суду до судового засідання надійшла заява про розгляд справи в письмовому провадженні. Про дату, час та місце судового розгляду справи сторони були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Враховуючи положення ст.ст.205, 229 КАС України, заяву позивача про розгляд справи в письмовому провадженні, суд ухвалив перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження, за наявними в матеріалах справи доказами. Розгляд справи закінчено о 11:55 хв.
07.11.2018 р. о 13:30 год. представником відповідача ОСОБА_2 (довіреність №105/41/3/01-18 від 04.01.2018 р.) через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністративного суду було подано заяву про незгоду з розглядом справи у письмовому провадженні, оскільки вона прибула до зали судового засідання о 12:40 год. та перебувала там до 13:30 год., проте виклику не дочекалась. Також, до заяви долучені додаткові документи по справі: копія листа ДПП№4187/41/5/05-2018 від 12.04.2018 р., копія списку №7 згрупованих поштових відправлень від 13.04.2018 р.
З даного приводу суд зазначає, що 29.10.2018 р. у судовому засіданні, під час якого здійснювалась технічна фіксація (звукозапис) і була присутня представник відповідача ОСОБА_2 було оголошено перерву до 11:50 год. 07.11.2018 р., про що сторонам було повідомлено у судовому засіданні, що підтверджується протоколом судового засідання, повісткою про виклик. Згідно журналу відвідувань Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.11.2018 р., ОСОБА_2 прибула до приміщення суду о 12:33 год., в той час як засідання було призначено на 11:50 год. У своїй заяві представник відповідача ОСОБА_2 вказує про призначення судового засідання на 12:50 год. 07.11.2018 р., проте дані твердження спростовуються документами, що містяться у матеріалах справи.
За таких обставин, враховуючи законодавчо визначені гарантії щодо розгляду справи належним судом у розумний строк, а також те, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення справи по суті заявлених позовних вимог, заяву позивача про розгляд справи за його відсутності, суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи у письмовому провадженні, право на яке передбачено ст.205 КАС України.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
Відповідно до Статуту Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» затвердженого загальними зборами засновників Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» протоколом від 17.07.2017 року № 17/07-17, Первинна професійна спілка «Правозахисники країни» створена відповідно до протоколу установчих зборів засновників, які відбулись 15.02.2014 року у місті Дніпропетровську та є первинною добровільною неприбутковою організацією, створеною за територіальною та галузевою ознаками, що об'єднує громадян, пов'язаних спільними інтересами за родом їхньої професійної діяльності, трудової діяльності та навчання з метою представництва, реалізації та захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів Профспілки.
На підставі особистої заяви від 05.03.2018 р., інспектор УПП в Дніпропетровській області Кузьмін Олег Васильович вступив до профспілки.
21.03.2018 р. ОСОБА_3 на адресу ОСОБА_1 патрульної поліції Національної поліції України надіслав заяву про відрахування членських профспілкових внесків на рахунок позивача, згоду на збір і обробку персональних даних, копію заяви про вступ до профспілки від 05.03.2018 р.
Вказані документи були отримані відповідачем 26.03.2018 р., що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, що міститься у матеріалах справи.
21.03.2018 р. Первинна професійна спілка «Правозахисники країни» в порядку ст.28 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» звернулась до ОСОБА_1 патрульної поліції Національної поліції України із запитом за вих. № 121 з проханням надати інформацію про прийняте рішення відносно заяви члена профспілки ОСОБА_3 від 05.03.2018 р. про відрахування членських профспілкових внесків.
Вказаний запит був отриманий відповідачем 30.03.2018 р., що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, що міститься у матеріалах справи.
ОСОБА_1 патрульної поліції Національної поліції України за вих. № 4137/41/5/05-2018 від 12.04.2018 р. надано відповідь на запит позивача, відповідно до якого відповідач повідомляє, що станом на 05.04.2018 р. рапорт від інспектора УПП ОСОБА_3 про відрахування членських профспілкових внесків до профспілки «Правозахисники країни» до ОСОБА_1 патрульної поліції не надійшов. Також вказано, що утримання будуть проводиться після надходження рапорту про відрахування профспілкових внесків від ОСОБА_3
Відповідач проти вказаних обставин заперечень не надав.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.
Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.
Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.
Згідно ст. 2 Закону України «Про інформацію» основними принципами інформаційних відносин є: гарантованість права на інформацію; відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією; достовірність і повнота інформації; свобода вираження поглядів і переконань; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації; захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя.
Стаття 5 Закону України «Про інформацію» визначає, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», професійна спілка (профспілка) - це добровільна неприбуткова громадська організація, що об'єднує громадян, пов'язаних спільними інтересами за родом їх професійної (трудової) діяльності (навчання); первинна організація профспілки - добровільне об'єднання членів профспілки, які, як правило, працюють на одному підприємстві, в установі, організації незалежно від форми власності і виду господарювання або у фізичної особи, яка використовує найману працю, або забезпечують себе роботою самостійно, або навчаються в одному навчальному закладі; член профспілки - особа, яка входить до складу профспілки, визнає її статут та сплачує членські внески.
Статтею 3 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» визначено сферу дії цього закону та встановлено, що його дія поширюється на діяльність профспілок, їх організацій, об'єднань профспілок, профспілкових органів і на профспілкових представників у межах їх повноважень, на роботодавців, їх об'єднання, а також на державні органи та органи місцевого самоврядування.
Особливості застосування цього Закону у Збройних Силах України (для військовослужбовців), Національній поліції, Державній кримінально-виконавчій службі України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки України встановлюються відповідними законами.
Частинами 1, 2 статті 104 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що для захисту своїх прав та законних інтересів працівники поліції можуть утворювати професійні об'єднання та професійні спілки відповідно до Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Професійні спілки поліції здійснюють свої повноваження із урахуванням обмежень, що накладаються на працівників поліції цим Законом. Професійним спілкам працівників поліції та їх членам заборонено організовувати страйки або брати в них участь.
Відповідно до положень Статуту Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» профспілка об'єднує осіб, які працюють в Головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області, а також осіб які звільнились у зв'язку з виходом на пенсію з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, а також інших осіб пов'язаних з правоохоронною діяльністю.
Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» профспілки, їх об'єднання здійснюють представництво і захист трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілок в державних органах та органах місцевого самоврядування, у відносинах з роботодавцями, а також з іншими об'єднаннями громадян.
Враховуючи, що питання, яке висвітлювалося в запиті до відповідача, стосувалося членів профспілкової організації (відповідачем вказане твердження не спростовано), суд приходить до висновку, що дане питання стосується прав, свобод та інтереси безпосередньо членів даної Профспілки, що надає право позивачу здійснювати їх захист в порядку, передбаченому Законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».
Суд критично ставиться до посилань відповідача, що запитувана інформація стосується його власних інтересів, оскільки сплата членських внесків профспілки нерозривно повязана із статусом члена профспілки, права та обовязки якого визначаються, зокрема, трудовим законодавством.
Крім того, відповідачем була надана відповідь та вказано, що внески будуть утримані в разі надходження рапорту ОСОБА_3, що суперечить твердженням у відзиві на позовну заяву щодо неналежного запиту і необхідності його розгляду у порядку Закону України «Про звернення громадян», оскільки не додержані наслідки розгляду запитів, які надіслані з порушеннями законодавства про інформацію.
Таким чином, розгляд запиту Професійної спілки Правозахисники країни за вих. № 121 від 21.03.2018 р. відповідачем повинен здійснюватися у відповідності до вимог Закону України Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності від 15.09.1999 року № 1045, зокрема, статті 28 зазначеного Закону, якою передбачено, що профспілки, їх об'єднання мають право одержувати безоплатно інформацію від роботодавців або їх об'єднань, державних органів та органів місцевого самоврядування з питань, що стосуються трудових і соціально-економічних прав та законних інтересів своїх членів, а також інформацію про результати господарської діяльності підприємств, установ або організацій. Зазначена інформація має бути надана не пізніше п'ятиденного терміну.
Судом встановлено, що запит №121 від 21.03.2018 р. отримано відповідачем 30.03.2018 р., відповідь надана 12.04.2018 р. листом №4137/41/5/05-2018.
Отже, відповідач, як державний орган, не надавши інформацію на вищезазначений запит Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» у передбачений законом 5-ти денний строк, діяв всупереч Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».
На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності щодо ненадання належної (запитуваної) інформації на запит Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» №121 від 21.03.2018 року у п'ятиденний термін та зобовязання надати інформацію на запит, як похідної.
Щодо позовної вимоги про стягнення судових витрат по підготовці справи до розгляду, суд зазначає наступне.
Згідно з ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; 3) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов'язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Відповідно до ч.1, 4 ст.134 КАС України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частинами 1, 4 ст. 138 КАС України передбачено, що розмір витрат, повязаних з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою справи до розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Граничний розмір компенсації витрат, повязаних з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Так, до компенсації у адміністративних справах належать витрати: за втрачений заробіток - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є субєктом владних повноважень, її представникові у звязку з явкою до суду; за відрив від звичайних занять - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є субєктом владних повноважень, її представникові у звязку з явкою до суду; повязані з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; повязані з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла, - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є субєктом владних повноважень, її представникові.
З огляду на вимоги КАС України, витрати, які повязані з підготовкою справи до розгляду, які заявлені позивачем, доцільніше віднести до витрат, повязаних на професійну правничу допомогу.
Позивачем на підтвердження понесених ним витрат по підготовці справи до розгляду було надано копію договору про надання послуг по підготовці справи до розгляду № 02/10-1 від 02.10.2018 року між позивачем та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4, розрахунок наданих згідно договору №02/10-1 від 02.10.2018 р., квитанція № 02/10-1, акт про оплату послуг від 02.10.2018 року, розрахункову квитанцію Серії АААА № 000045, а також прейскурант на юридичні послуги фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 Згідно вказаних документів, надавалися послуги з усної консультації та правового аналізу документів з питань звернення до суду з адміністративним позовом у сумі 800 грн., написання адміністративного позову 1700,00 грн.
Суд звертає увагу, що допомога з написання адміністративного позову та усна консультація, правовий аналіз документів здійснювались фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4, який не є адвокатом.
Згідно долучених до матеріалів справи документів не вбачається, що вказану особу законом віднесено до кола осіб, які мають право надавати професійну правову допомогу.
При цьому, з переліку наданих послуг вбачається, що вони потребують спеціальних знать та професійного рівня, а відтак компетенція та/або повноваження осіб, які такі послуги надають, мають бути документально підтверджені.
Судом встановлено, що квитанція № 02/10-1, розрахункова квитанція Серії АААА № 000045 складені у довільній формі і не відповідають вимогам розрахункових документів, з їх змісту не можливо встановити фактичну оплату наданих послуг.
Європейський суд з прав людини при розгляді справ «Баришевський проти України» від 26.02.2015, «Пмайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, «Двойних проти України» від 12.10.2006, «Меріт проти України» від 30.03.2004 зазначав, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
З огляду на викладене, суд вважає не підтвердженими судові витрати позивача, які заявлені до стягнення.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Приписами ч. 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідачем, як субєктом владних повноважень, не надано до суду доказів та не наведено обставин, які б спростували вимоги позовної заяви.
Згідно ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Згідно ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У статті 2 КАС України вказано, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
За наведених обставин у сукупності, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню в частині позовних вимог 1 та 2.
Враховуючи, що позовні вимоги задоволені, судовий збір за подання даного позову не сплачений, в порядку розподілу судових витрат, судовий збір у розмірі 1762,00 грн. підлягає стягненню з відповідача субєкта владних повноважень на користь держави.
Керуючись ст.ст. 6, 72-77, 134, 138, 139, 242-246, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» до ОСОБА_1 патрульної поліції Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_1 патрульної поліції Національної поліції України на користь держави судовий збір в розмірі 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн., 00 коп.).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) Рішення не набрало законної сили 07.11.18 Суддя З оригіналом згідно Помічник судді ОСОБА_5 ОСОБА_5 ОСОБА_6