Справа № 1540/5068/18
Суддя: Білостоцький О. В.
Дата ухвалення: 2018-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 1540/5068/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправними та скасування постанов,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - ГУ ПФУ в Одеській області) до управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі - управління ДВС ГТУЮ в Одеській області), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Одеській області від 13.09.2018 року про накладення на нього штрафу у розмірі 10 200,00 грн. та стягнення виконавчого збору в розмірі 14 892,00 грн. у виконавчому провадженні №56893234.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ним на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.03.2018 року у справі №815/775/18, 03.04.2018 року до відкриття виконавчого провадження №56893234 було проведено з 01.01.2016 року перерахунок пенсії ОСОБА_2, пенсія в перерахованому розмірі виплачується йому з 01.05.2018 року, а доплата за період з 01.01.2018 року по 30.04.2018 року в сумі 5614,72 грн. одноразово буда зарахована на його картковий рахунок 06.04.2018 року. Разом з тим виплата боргу за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 рік в сумі 35064,17 грн. буде здійсненна позивачем після виділення коштів на фінансування з державного бюджету в порядку та строки, встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб». Про зазначенні обставини (щодо добровільного виконання рішення суду від 26.03.2018 року та про необхідність закриття виконавчого провадження) відділ примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Одеській області було повідомлено листом від 22.08.2018 року №13644/03, у зв'язку з чим позивач вважає оскаржувані постанови незаконними, необґрунтованими, а отже такими, які підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 06.11.2018 року позовну заяву головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області було прийнято до розгляду, у справі було відкрито спрощене позовне провадження із повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 15.11.2018 року.

Позивач до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином та своєчасно, надав до суду клопотання про розгляд справи №1540/5068/18 без його участі в порядку письмового провадження (а.с.76). В клопотанні зазначив, що позовні вимоги підтримає та просить задовольнити у повному обсязі.

Представник управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області до судового засідання також не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином та своєчасно, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с.77) та відзив на адміністративний позов (а.с.54-58). З відзиву вбачається, що відповідач позов не визнає, оскільки рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.03.2018 року у справі №815/775/18 позивачем виконано не в повній мірі, а саме сума пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року залишилась не виплаченою.

Згідно із ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене, у зв'язку із неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового розгляду, а також за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі письмовими доказами.

Судом у справі встановлено наступне.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26.03.2018 року у справі №815/775/18 адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області про визнання протиправними дій (бездіяльності), та зобов'язання вчинити певні дії було задоволено частково (а.с.42-47).

Визнано протиправною бездіяльність головного управління ПФУ в Одеській області щодо непроведення перерахунку пенсії ОСОБА_2 з 01.01.2016 року та зобов'язано головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з 01 січня 2016 року, як пенсіонеру органів внутрішніх справ згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» від 23 грудня 2015 року №900-VIII, статтею 63 Закону України 2 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», на підставі наданої Ліквідаційною комісією Головного управління МВС України в Одеській області довідки №18762 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.05.2018 року апеляційну скаргу головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.03.2018 року по справі №815/775/18 було повернуто апелянту.

Зазначену ухвалу суду головним управлінням ПФУ в Одеській області було отримано 11.06.2018 року, про що свідчить відбиток штампу позивача, зроблений на супровідному листі ухвали (а.с.9).

03.04.2018 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області було здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_2, починаючи з 01.01.2016 року (а.с.13, 15-16).

Разом з тим 01.08.2018 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Носенком С.Б. була прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження (ВП№56893234) на підставі виконавчого листа №815/775/18, виданого 09.07.2018 року Одеським окружним адміністративним судом. У зазначеній постанові було вказано про необхідність боржнику виконати рішення суду протягом 10 робочих днів (а.с.11).

Вищезазначена постанова листом від 06.08.2018 року №091-6463 була направлена відповідачем на адресу головного управління ПФУ в Одеській області та отримана останнім 13.08.2018 року (а.с.10).

У відповідь на даний лист головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області направило відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Одеській області відповідь від 22.08.2018 року №13644/03 (а.с.12), у якій зазначило, що перерахунок пенсії ОСОБА_2 вже було проведено 03.04.2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», починаючи з 01.01.2016 року.

Пенсія в перерахованому розмірі виплачується з 01.05.2018 року, а доплата за період з 01.01.2018 року по 30.04.2018 року в сумі 5614,72 грн. одноразово зарахована на його картковий рахунок 06.04.2018 року.

Залишок боргу за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 рік в сумі 35 064,17 грн. буде виплачено після виділення коштів на фінансування з державного бюджету в такому порядку: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року; з 1 січня 2020 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

Разом з тим, 16.08.2018 року постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС ГТУЮ в Одеській області Носенко С.Б. за невиконання рішення суду на позивача було накладено штраф у розмірі 5 100,00 грн. (а.с.63-64).

Не погоджуючись із даною постановою, позивач оскаржив її до Одеського окружного адміністративного суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01.10.2018 року у справі №1540/4400/18 адміністративний позов головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області будо задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області №56893234 від 16.08.2018 року про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн. (а.с.48-53).

Разом з тим 13.09.2018 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області було винесено повторно постанову про накладення на позивача штрафу у розмірі 10 200, 00 грн. та стягнення виконавчого збору в розмірі 14 892,00 грн. у виконавчому провадженні №56893234 (а.с. 20, 22).

Не погоджуючи із винесенням оскаржуваних постанов, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Дослідивши адміністративний позов, відзив управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області та інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об'єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. 2 та ч. 4 ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регламентовані Законом України №1404- VIII від 02.06.2016 року «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404- VIII).

Так статтею 1 Закону №1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст.5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається, зокрема, на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно частин 1, 2 статті 15 Закону №1404-VIII сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов'язок щодо виконання рішення.

Статтею 18 Закону №1404-VIII встановлені обов'язки і права виконавців. Виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.6 ст.26 Закону України №1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Згідно положень ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження", у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Частиною 1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев'ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно зі ст. 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Таким чином, з вищевказаних норм вбачається, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати судове рішення, проте не зробив цього.

Судом встановлено, що в постанові державного виконавця від 13.09.2018 року про накладення на позивача штрафу у розмірі 10 200, 00 грн. зазначено, що боржником рішення суду виконано не в повному обсязі, а саме не виплачено ОСОБА_2 доплату за період з 01.01.2016 року по 31.12.201 року (а.с. 67-68).

Разом з тим, як вбачається з листа головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 29.08.2018 року №13948/03, адресованого відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Одеській області, перерахунок пенсії ОСОБА_2 було проведено 03.04.2018 року, доплата за період з 01.01.2018 року по 30.04.2018 року в сумі 5614,72 грн. одноразово зарахована на його картковий рахунок 06.04.2018 року, а доплату за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 рік в сумі 35 064,17 грн. буде виплачено після виділення коштів на фінансування з державного бюджету в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (а.с.12).

Вказані обставини підтверджуються наданими до суду доказами, а саме перерахунком пенсії ОСОБА_2 від 03.04.2018 року (а.с.13), розрахунком на доплату від 03.04.2018 року (а.с.15) та інформацією про порядок виплати нарахованої пенсії у розмірі 35 064,17 грн., у порядку визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (а.с.16).

Суд зазначає, що відповідно частина 1, 2 статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, які встановлюються Законом України про Державний бюджет України.

Згідно з пунктами 20 та 20 ч.1 ст. 116 Бюджетного кодексу України здійснення видатків бюджету без встановлених бюджетних призначень, або їх перевищення всупереч цьому кодексу чи Державному бюджету України, є порушенням бюджетного законодавства.

Відповідно до ст. 8 та 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» №2262 виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. Кошти, які виплачуються пенсіонерам за результатом зробленого перерахунку, є складовою частиною Державного бюджету, а не бюджету Пенсійного фонду.

Згідно із статтею 72 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України. Згідно з частиною 2 статті 73 зазначеного Закону забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.

Пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» постановлено перерахувати з 1 січня 2016 року пенсії, призначені згідно із Законом №2262 особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні виплати в розмірах, установлених законодавством за січень 2016 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції».

Виплату перерахованих відповідно до абзацу першого цього пункту пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) визначено проводити з 1 січня 2018 року. Сума перерахованих пенсій для виплати за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 1 січня 2018 року та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в такому порядку:

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року;

з 1 січня 2020 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

Як встановлено судом та вбачається з наявного в матеріалах справи Листа Пенсійного фонду України від 28.03.2017 року №9493/02-23 (а.с.17) Пенсійним фондом України сформовано потребу в бюджетних коштах, необхідних для проведення перерахунку пенсії, та направлено її Міністерства соціальної політики України.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що невиконання судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області в частині виплати грошових коштів за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року через відсутність відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Аналогічна правова позиція неодноразово викладалась Верховним Судом України у постановах від 30.06.2015 року у справі №21-1044а15, від 03.11.2015 року у справі №21-1044а15№21-5099а15, від 02.02.2016 року у справі №825/3715/14, а також висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 03.06.2018 року у справі №757/29541/14-а, яка в силу ч. 5 ст. 242 КАС України підлягає врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

З огляду на вищезазначене суд дійшов висновку, що оскаржувані постанови від 13.09.2018 року про накладення на позивача штрафу у розмірі 10 200,00 грн. та стягнення виконавчого збору в розмірі 14 892,00 грн. у виконавчому провадженні №56893234 винесенні старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Носенко С.Б. передчасно, без встановлення і з'ясування усіх фактичних обставин, а отже підлягають скасуванню.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст.139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем до позовної заяви додано платіжне доручення від 29.10.2018 року №2005 про сплату судового збору за подання адміністративного позову у загальній сумі 1 762,00 грн.

Враховуючи наявність підстав для задоволення позовної заяви головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача суму сплаченого ним судового збору з управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, який є відповідачем у справі.

При цьому суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області необхідно відмовити у стягненні на його користь сплаченого ним судового збору, оскільки позивач є суб'єктом владних повноважень, з огляду на наступне.

Так відповідно до пункту 7 частини 1 статті 4 КАС України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

З огляду на вищевикладене суд зазначає, що головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області набуває статусу суб'єкта владних повноважень коли здійснює публічно-владні управлінські функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Разом з тим в даній адміністративній справі суб'єктом владних повноважень виступає саме управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, оскільки саме його рішенням, яке було прийнято ним на виконання його публічно-владних управлінських функцій, було порушено права та охоронювані законом інтереси позивача.

В той же час головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області є юридичною особою (органом державної влади), права якого були порушені прийнятими рішеннями в даній адміністративній справі.

З огляду на вищезазначене суд відхиляє доводи представника відповідача щодо розподілу судового збору і не приймає їх до уваги.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 77, 180, 192-194, 205, 241-246, 251, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ВП №56893234 від 13.09.2018 року про накладення штрафу у розмірі 10 200,00 грн. та про стягнення виконавчого збору у розмірі 14 892,00 грн.

Стягнути з управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (, м. Одеса, пл. Бориса Дерев'янка, 1; 65104) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, вул. Канатна 83, м. Одеса, 65107) суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні)

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.255 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржене до П'ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 287 ч.6, 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII Перехідних положень КАС України протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Білостоцький

.