Справа № 826/11827/16
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 листопада 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сорочка Є.О.,

суддів Ганечко О.М.,

Коротких А.Ю.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гембарської Світлани Іванівни на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 липня 2018 року, що прийняте у місті Києві, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гембарської Світлани Іванівни, за участю третьої особи - ОСОБА_6 про визнання протиправними дій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просила: визнати протиправними дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гембарської Світлани Іванівни щодо реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_6.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 липня 2018 року позов задоволено.

Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що оскаржувані дії відповідача є правомірними.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 14.12.2005 між АБ «Таврика», як банком, та ОСОБА_5, як позичальником, укладено Кредитний договір №360-Ф, за умовами якого банком було надано ОСОБА_5 кредит в іноземній валюті у розмірі 167 000 доларів США (далі - Кредитний договір).

З метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між АБ «Таврика», як Іпотекодержателем, та позичальником, як Іпотекодавцем, укладено договір іпотеки квартири, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шепелюк О.Г. за реєстраційним №3302 (далі - Договір іпотеки).

Згідно з умовами вказаного договору Іпотекодавець передав Іпотекодержателю в іпотеку квартиру АДРЕСА_1.

В подальшому, 26.05.2016 між ПАТ «Банк «Таврика» (первісний кредитор) та ТОВ «КРЕДЕКС ФІНАНС» (новий кредитор) було укладено договір відступлення права вимоги, зареєстрований за №431, що посвідчений відповідачем (т. 1, а.с. 55), за умовами якогоПАТ «Банк «Таврика» відступило TOB «КРЕДЕКС ФІНАНС» своє право вимоги за кредитним договором №360-ф від 14.12.2005, укладеним між ПАТ « Банк «Таврика» та ОСОБА_5, право за договором поруки від 14.12.2005, що укладений між ПАТ «Банк «Таврика» та ОСОБА_8, право за Договором поруки від 14.12.2005, укладеним між ПАТ «Банк «Таврика» та ОСОБА_9.

В подальшому, між TOB «КРЕДЕКС ФІНАНС» та ОСОБА_6 було укладено договір про відступлення права вимоги від 26.05.2016 реєстровий номер №432, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гембарською С.І. (т.1, а.с. 57-58).

Відповідно до цього Договору TOB «КРЕДЕКС ФІНАНС» відступило ОСОБА_6 своє право вимоги за кредитним договором №360-ф від 14.12.2005, укладеним між ПАТ « Банк «Таврика» та ОСОБА_5, право за договором поруки від 14.12.2005, що укладений між ПАТ «Банк «Таврика» та ОСОБА_8, право за договором поруки від 14.12.2005 укладеним між ПАТ « Банк «Таврика» та ОСОБА_9.

Крім того, 26.05.2016 між ПАТ «Банк «Таврика» та TOB «КРЕДЕКС ФІНАНС» було укладено та нотаріально посвідчено договір про відступлення прав за іпотечним договором, згідно якого TOB «КРЕДЕКС ФІНАНС» набуло право вимоги за договором іпотеки (т. 1, а.с. 64-67).

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єктів приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гембарською С.І. 14.07.2016 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 30465532 щодо квартири АДРЕСА_1, за ОСОБА_6 (т. 1, а.с. 28).

Зі змісту вказаної довідки слідує, що підставою для прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за третьою особою були наступні документи: договір іпотеки, серія та номер: 3301, виданий 14.12.2005, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шепелюк О.Г.; договір про внесення змін до договору іпотеки, серія та номер: 4618, виданий 13.12.2006, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шепелюк О.Г.; договір про внесення змін до договору іпотеки, серія та номер: 3032, виданий, 13.12.2007, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шепелюк О.Г.; кредитний договір, серія та номер: 360 - Ф, виданий 14.12.2015, видавник: АБ «Таврика»; договір відступлення права вимоги, серія та номер: б/н, виданий 26.05.2016, видавник: ТОВ «КРЕДЕКС ФІНАНС»; договір відступлення права вимоги за договором іпотеки, серія та номер: 4323, виданий 26.05.2016, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гембарська Світлана Іванівна; свідоцтво про передачу заяви боржнику, серія та номер: 544, виданий 04.07.2016, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гембарська Світлана Іванівна.; експрес - накладна, серія та номер: 59 001 8436 2197, виданий 30.05.2016, видавник: ТОВ «НОВА ПОШТА»; звіт про оцінку майна, серія та номер: МРЗ30-160704-001, виданий 04.07.2016, видавник: ТОВ ІКФ «РЕНОМЕ».

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернулась до суду з позовом. Обґрунтовуючи позов, позивач вказувала на те, що відповідач не мала повноважень на вчинення оскаржуваних реєстраційних дій, оскільки договір нотаріальну дію з цим майном вчинено іншим нотаріусом; позивач не отримувала будь-яких повідомлень про відступлення права вимоги за іпотекою, а відповідач не перевірив виникнення права вимоги у третьої особи; позивач вказала на порушення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що відповідач не мав правових підстав на вчинення оскаржуваних дій.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час подання позовної заяви) (далі - КАС) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

На підставі пункту 7 частини першої статті 3 КАС суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно із частиною другою статті 4 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Пунктом 1 частини другої статті 17 КАС визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4 та 19 КАС (тут і далі у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

За правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час подання позовної заяви) (далі - ЦПК) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Ураховуючи те, що позовні вимоги у справі заявлено на поновлення порушеного цивільного права позивача, спірні правовідносини пов'язані з набуттям права власності третіх осіб на квартиру. При цьому, доводи позивача зводяться до заперечення позивачем набуття права власності на спірну квартиру внаслідок належного виконання умов цивільно-правових угод (договору іпотеки та відступлення права вимоги) і, як наслідок цього, до неправомірності оскаржуваних дій щодо державної реєстрації.

За таких обставин, незважаючи на участь у спорі суб'єкта владних повноважень (приватного нотаріуса), колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про те, що цей спір не є публічно-правовим та має вирішуватися судами за правилами ЦПК.

Про наявність у даній справі саме приватно-правового спору свідчить також і те, що позивачем було оскаржено рішення про спірну державну реєстрацію (позовні вимоги про що були заявлені у адміністративному позові, проте у ході розгляду справи позивач від них відмовився) до загального цивільного суду (справа №761/8523/17), між позивачем та третьою особою у загальному цивільному суді розглядається спір відносно права користування спірною квартирою (справа №761/72214/16-ц).

Окрім того, про неналежність розгляду в порядку адміністративного судочинства спору з аналогічних підстав звернення до суду (оскаржувані дії приватного нотаріуса вчинені без згоди органу опіки та піклування; за відсутності повноважень у відповідача щодо прийняття оскарженого рішення, оскільки здійснення приватним нотаріусом державної реєстрації права власності на майно допускається виключно на підставі вчинення нотаріальної дії щодо цього майна; порушення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті») наголошувала також і Велика Палата Верховного Суду у постановах від 16 жовтня 2018 року (справа № 804/14296/15) та від 22 серпня 2018 року (справа № 813/1159/17).

Про те, що спір про скасування реєстрації не з підстав невиконання умов цивільно-правової угоди не є публічно-правовим Велика Палата Верховного Суду наголошувала у постановах від 17 квітня 2018 року (справа № 815/6956/15), від 21 березня 2018 року (справа № 802/1792/17-а) від 29 травня 2018 року (справа № 826/19487/14) та від 06 червня 2018 року (справа № 804/3509/17). Про це також було зазначено Верховним Судом України у постанові від 14 червня 2016 року (справа № 826/4858/15).

Відповідно до частини п'ятої статті 242 КАС, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі й обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Відповідно до частини першої статті 319 КАС судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 238 КАС суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Оскільки суд першої інстанції помилково вважав спір у даній справі публічно-правовим, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а позов провадження у справі - закриттю.

Керуючись статтями 34, 243, 317, 319, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гембарської Світлани Іванівни задовольнити частково.

Скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 липня 2018 року.

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гембарської Світлани Іванівни, за участю третьої особи - ОСОБА_6 про визнання протиправними дій закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя О.М. Ганечко

Суддя А.Ю. Коротких

Повний текст постанови складений 15.11.2018.