Справа № 2040/5407/18
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2018-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2018 р. м. ХарківСправа № 2040/5407/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Старосуда М.І.

суддів: Лях О.П. , Яковенка М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.08.2018, суддя Біленський О.О., вул. Мар'їнська, 18-Б-3, м. Харків, 61004, повний текст складено 07.08.18 по справі № 2040/5407/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив суд зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести йому перерахунок та виплату з 30.12.2017 року пенсії на підставі довідки з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 03.01.2018 року №1-26.3-23 без обмеження максимального розміру пенсії.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.08.2018р. у задоволенні зазначеного адміністративного позову відмовлено.

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин норм процесуального та матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, наказом Міністра оборони України від 19 грудня 2017 року №935 позивач звільнений у запас у відповідності вимог ст. 26 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу".

Наказом керівника Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 2 січня 2108 року №04/0 позивач звільнений 29 грудня 2017 року з посади заступника керівника польотів центру організації повітряного руху служби аеронавігаційного обслуговування Дніпропетровського регіонального структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України.

З 30.12.2017 року позивач отримує пенсію за вислугу років та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області.

10.04.2018 року позивач отримав довідку Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про розмір пенсії, згідно якої розмір пенсії яку він мав би отримувати складає 15993,69 грн., при цьому позивач отримує пенсію з урахуванням максимального розміру пенсії 13730 грн.

11.04.2018 року позивач звернувся з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якій просив здійснити виплату та доплату недоодержаної частини пенсії на підставі розрахунку пенсії, здійсненого Головним управлінням пенсійного фонду України у Харківській області згідно з довідкою №3176 від 10.04.2018 року, без обмеження максимального розміру пенсії на підставі Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016.

Листом від 02.05.2018 року №2792/К-14 Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повідомило позивача, що згідно статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність (1373,00 х 10, станом на 01.01.2018 року).

Не погодившись з названим рішенням, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, відмовляючи позивачеві у виплаті пенсії в розмірі, що перевищує законодавчо встановлений максимальний розмір, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Розглядаючи вимоги адміністративного позову про зобов'язання відповідача провести перерахунок та виплату пенсії без обмеження її максимальним розміром, колегія суддів вважає, що права позивача щодо обмеження розміру його пенсії граничним розміром порушені відповідачем, з огляду на наступне.

Положення статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» про те що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність доповнено згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 848-VIII від 24 грудня 2015 року.

Зазначене положення в цілому визнано неконституційним відповідно до рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року.

Згідно із пунктом другим резолютивної частини Рішення № 7-рп/2016, зокрема, частина сьома статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, з 20 грудня 2016 року відсутня частина сьома статті 43 в Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VIII, який прийнятий 06 грудня 2016 року, вперше опублікований в газеті «Голос України» 27 грудня 2016 року та набрав чинності відповідно до прикінцевих положень з 01 січня 2017 року, у частині сьомій статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Таким чином, буквальне розуміння змін внесених Законом України № 1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року дозволяє стверджувати, що у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими.

Це означає, що протягом 2017 року стаття 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не передбачала у період з 1 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Колегія суддів зазначає, що саме такий правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року по справі № 127/4267/17 та від 16 жовтня 2018 року по справі № 522/16882/17.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт надав до суду докази, що спростовують правомірність рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи та неправильно застосував норми матеріального права, що є підставами для скасування оскарженого судового рішення та прийняття постанови про задоволення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З квитанцій про сплату від 06.07.2018 № ПН3421 та від 30.08.2018 № 23 вбачається, що ОСОБА_2 сплачено судовий збір: за подачу адміністративного позову в розмірі 704, 00 грн.; за подачу апеляційної скарги в розмірі 1057,20 грн., які слід стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 139, 229, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.08.2018р. по справі № 2040/5407/18 скасувати.

Прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести перерахунок та виплату з 30.12.2017 року ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1) пенсії, на підставі довідки з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 03.01.2018 року №1-26.3-23 без обмеження її максимальним розміром.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області (майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 762,2 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн., 20 коп.).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, а у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, постанова може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя (підпис)М.І. Старосуд
Судді(підпис) (підпис) О.П. Лях М.М. Яковенко