Справа № 344/14301/17
Суддя: Шамотайло О. В.
Дата ухвалення: 2018-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/385/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Шамотайла О.В.,

секретаря Устинської Н.С.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Остафійчук М.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якій просить суд:

- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо не проведення перерахунку ОСОБА_1 пенсії з 01 січня 2016року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» №900 від 23 грудня 2015року, ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України №988 від 11 листопада 2015року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», протиправною;

- зобов'язати Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» №900 від 23 грудня 2015року, ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України №988 від 11 листопада 2015року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», починаючи з 01 січня 2016року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що є пенсіонером органів внутрішніх справ. Від лютого 2005року позивач отримує пенсію за вислугу років, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1, яке видане 17.05.2017року Пенсійним фондом України. Позивач перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Позивач вважає, що законодавством йому гарантовано право на перерахунок пенсії у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію за вказаним законом. Зокрема, вказує, що 11.11.2015року постановою Кабінету Міністрів України №988 «Про грошове забезпечення поліцейських» затверджені нові розміри грошового забезпечення поліцейських, у зв'язку з чим у позивача виникає право на перерахунок раніше призначеної пенсії, виходячи з нових окладів поліцейських. Позивач 24.10.2017року звернувся з цього приводу до відповідача, у зв'язку з чим 27.10.2017року йому було надано відповідь, відповідно до якої перерахунок пенсії, у зв'язку із набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015року в умовах відсутності коштів у державному бюджеті України, і відповідно у бюджеті Пенсійного фонду України, Головним управлінням не проводився. Відповідну бездіяльність він вважає протиправною, оскільки порушує його право на гідне пенсійне забезпечення.

Відповідач надав суду письмовий відзив на позовну заяву, згідно якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі. При цьому, відповідач зазначив наступне: постановою Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб» від 21 лютого 2018 року № 103 внесено зміни до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», затвердженого Постановою КМУ від 13.02.2008року №45. Крім того, відповідачем вказано, що Головним управлінням проведено перерахунок пенсії з 01.01.2016року, крім того, 05.04.2018року здійснено виплату донарахованих коштів за січень-квітень 2018року в загальній сумі 2483,23грн. разом із поточною виплатою пенсії за квітень 2018року, нараховано різницю між місячним розміром підвищеної пенсії та місячним розміром отриманої пенсії за період з 01.01.2016року до 31.12.2017року в розмірі 14 899,68грн. та призначено виплату різниці підвищеної пенсії з 01.01.2019року в розмірі 310,41грн., з 01.01.2020року - 620,82грн. до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

В судовому засіданні позивач позов підтримав , просив задоволити в повному обсязі з підстав наведених в позовній заяві.

В судовому засіданні по розгляду даної справи представник відповідача проти позову заперечувала з підстав, викладених у поданому відзиві на адміністративний позов.

Заслухавши сторін, розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з 2005 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, що підтверджується пенсійним посвідченням, виданим 17.05.2017року Пенсійним фондом України та отримує пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб. Звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Позивач 24.10.2017року звернувся із листом до Головного управління пенсійного фонду в Івано-Франківській області, де просив надати інформацію стосовно датування довідки ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для проведення перерахунку пенсії, яка направлена відповідачу. Крім того, позивач просив повідомити чи проведено ГУ ПФУ в Івано-Франківській області перерахунок пенсії йому з 01.01.2016року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» №900 від 23 грудня 2015року, ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України №988 від 11 листопада 2015року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції». Якщо ж відповідний перерахунок не проведений, то позивач просив повідомити причини.

Відповідачем 27.10.2017року скеровано позивачу відповідь на вказаний вище запит, відповідно до якої довідка про розмір грошового забезпечення за формою, встановленою додатком 2 до Постанови Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року №45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», для подальшого перерахунку пенсії позивача ліквідаційною комісією УМВС в Івано-Франківській області надана відповідачу 18.05.2017року. Крім того, відповідачем повідомлено позивача, що перерахунок пенсії йому, як колишньому працівнику МВС України в умовах відсутності коштів на виплату цих підвищень у Державному бюджеті України та відповідно у бюджеті Пенсійного фонду України не проводилося. Разом з тим, відповідач вказав, що з урахуванням виданої УМВС України в Івано-Франківській області від 18.05.2017року питання перерахунку пенсії позивача буде розглянуте відповідачем у разі виділення додаткових коштів з Державного бюджету України.

Крім того, судом встановлено, що ліквідаційною комісією УМВС України в Івано-Франківській області видано нову довідку від 20.03.2018року №1196/8-15 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) ОСОБА_1 про те, що відповідно до ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», Постанови КМУ від 11.11.2015року №988, Постанови КМУ від 21.02.2018року №103 розмір грошового забезпечення за нормами, чинними за січень 2016року, за прирівняною посадою поліцейського інспектора ВП до посади на день звільнення із служби інспектора з розшуку Івано-Франківського МРЕВ при УМВС становить 6766,98грн.

Після одержання оновленої довідки від 20.03.2018року відповідачем 02.04.2018року здійснено перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 01.05.2018року всього в розмірі 6766,98грн., основний розмір пенсії:70% грошового забезпечення (вислуга років 32) у розмірі 4736,89грн. та здійснено виплату донарахованих коштів за січень-квітень 2018року у розмірі 2483,28грн.

При вирішенні спору суд керувався наступним.

Згідно із ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, визначається Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992року №2262-XII.

Відповідно до ч.4 ст.63 Закону №2262-ХІІ усі призначені за цим законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за вказаним Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені ч.2 ст.51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Водночас, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей» від 23.12.2015 №900-VІІІ внесено зміни до пункту 15 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» та ст.63 Закону №2262-ХІІ.

Так, відповідно до абзацу другого пункту 15 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» (в редакції Закону №900-VІІІ) за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами. а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Крім того, Законом №900-VІІ статтю 63 Закону №2262-ХІІ доповнено новою частиною третьою, відповідно до якої перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.

Статтею 51 Закону №2262-XII передбачено, що перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Перерахунок пенсій у зв'язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Згідно із статтею 102 Закону України «Про Національну поліцію» пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Кабінет Міністрів України постановою від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та постановою від 18 листопада 2015 року №947 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року №268» встановив розміри грошового забезпечення працівникам поліції за посадовими окладами і спеціальними званнями, що значно перевищують посадові оклади і плату за спеціальні звання колишніх працівників органів внутрішніх справ. Постанова № 988 набрала чинності 02 грудня 2015 року.

В свою чергу, порядок проведення перерахунку пенсій встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 №393, яка набрала чинності 20 лютого 2008 року.

Відповідно до п.2 Порядку №45 Міністерство внутрішніх справ України повідомляє у п'ятиденний строк повідомл ПФУ про підстави перерахунку пенсій військовослужбовцям.

У свою чергу ПФУ повідомляє у п'ятиденний строк з моменту надходження інформації від МВС своїм головним управлінням в областях про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, яких належить перерахуванню. Після складання таких списків та подання їх відповідним органам, уповноважені керівники цих органів своїм рішенням видають довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій.

Згідно з п.3 Порядку 45 на підставі списків уповноважені органи готують для перерахунку пенсії довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної у списку та у місячний строк подають їх головним управлінням ПФУ. Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені зі служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

На виконання зазначеного положення Ліквідаційною комісією ГУМВС України в Івано-Франківській області складено оновлену довідку від 20.03.2018року №1196/8-15 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії позивача.

Судом встановлено, що перерахунок пенсії позивача за період з 01.01.2016 та виплату грошової суми основного розміру пенсії за вказаний період, відповідачем здійснено не було.

Пунктом 5 Порядку №45 передбачено, що особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) перерахунок пенсії з 1 січня 2016 року проводиться з розміру грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського, враховуючи оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції". Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року. Подальші перерахунки здійснюються з урахуванням складових грошового забезпечення, передбачених абзацом першим цього пункту.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, 15 лютого 2018 року Верховний Суд у складі суддів Касаційного адміністративного суду у своєму рішенні у справі №Пз9901/8/18 зазначив, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей», статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зміна грошового забезпечення поліцейських, яке за своїми складовими є ідентичним складовим колишніх працівників міліції, але за розміром більшим, є безумовною підставою для перерахунку пенсії позивача, як колишнього працівника міліції на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», яка набрала чинності 02.12.2015.

Згідно зі статтею 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» позивач має право на перерахунок пенсії з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави стверджувати, що на підставі постанови КМУ№988 та Закону №2262-ХІІ позивач має право на перерахунок пенсії саме з 01 січня 2016 року, який не був проведений органами Пенсійного фонду, без обмеження строком.

Надаючи оцінку покликанням відповідача щодо застосування Постанови КМУ №103 суд вважає за необхідне зазначити.

Так, Постановою КМУ №103 визначений порядок перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом №2262 до 01 березня 2018 року з урахуванням виплат, що визначені станом на 01 березня 2018 року відповідно до Постанови КМУ від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова КМУ №704).

Водночас суд зазначає, що, прийняття Постанови КМУ №103 у лютому 2018 року ніяким чином не спростовує факту протиправної бездіяльності відповідача за період з січня 2016 року.

Аналіз змісту Постанови КМУ № 103 дає підстави для таких висновків.

Пункт 1 вказаної постанови містить положення щодо перерахунку пенсії, призначеної до 1 березня 2018 року, з урахуванням відповідних виплат, що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови КМУ від 30.08.2017 №704.

Пунктом 2 визначено, що виплати перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій проводити з 1 січня 2018 року у таких розмірах:

з 1 січня 2018 року 50 відсотків;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року 75 відсотків;

з 1 січня 2020 року 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Пунктом 3 Постанови КМУ №103 визначений перерахунок з 1 січня 2016 року пенсій, призначених згідно із Законом №2262 особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні виплати в розмірах, установлених законодавством, за січень 2016 року відповідно до постанови КМУ від 11 листопада 2015року №988.

Виплату перерахованих відповідно до абзацу першого цього пункту пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) проводити з 1 січня 2018 року.

Сума перерахованих пенсій для виплати за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 1 січня 2018 року та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в такому порядку:

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року;

з 1 січня 2020 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

З аналізу постанови, суд зазначає, що прийняття Постанови КМУ №103 у лютому 2018 року ніяким чином не спростовує факт протиправної бездіяльності відповідача за період з січня 2016 року.

В свою чергу, предметом оскарження в цій адміністративній справі є бездіяльність відповідача та зобов'язання провести перерахунок раніше призначеної пенсії з урахуванням розмірів виплат, які були визначені станом на 01 січня 2016 року постановою Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015 на підставі наданої довідки про розмір грошового забезпечення.

Таким чином, відповідач як на підставу для відмови в перерахунку та виплати перерахованої пенсії покликається на порядок (Постанова КМУ № 103 від 21.02.2018), який, виходячи з викладеного вище, на момент виникнення спірних правовідносин (січень 2016 року) був відсутній.

Постанова №103 набрала чинності 24.02.2018.

Із положень статті 7 КАС України випливає, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

При вирішені даного спору застосуванню підлягають положення статті 58 Конституції України, за змістом якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

За наведених обставин, на переконання суду, Постанова Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 на виконання ст.58 Конституції України не може застосовуватись до спірних правовідносин.

Крім того, варто зазначити, що згідно зі статтею 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. А згідно із статей 21, 22 Основного Закону України, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України в рішенні №10-рп/2008 від 22.05.2008 зазначив, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів. Тлумачення словосполучення «звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина», що міститься в частині третій статті 22 Конституції України, Конституційний Суд України дав у рішенні №5-рп/2005 від 22.09.2005, згідно з яким «…конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод - є їх обмеження. У традиційному розумінні, визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними». Конституційний Суд України також підкреслив, що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Конституційний Суд України у рішенні від 09.02.1999 №1-7/99, у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), зазначив, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Положення ч. 1 ст. 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи).

Так, відповідно до правил застосування правових норм, правові норми, що встановлені актом законодавства вищої юридичної сили, підлягають переважному застосуванню перед правовими нормами, що встановлені актами меншої юридичної сили.

Статтями 51, 63 Закону України №2262-ХІІ, встановлювалися строки здійснення перерахунку та виплати пенсій особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ. З урахуванням викладеного, пріоритет належить Закону №2262-ХІІ та саме його норми підлягають застосуванню.

Згідно ч.3 ст.7 КАС України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Таким чином, приписи Постанови №103 можуть застосовуватися до спірних правовідносин з приводу перерахунку та виплати пенсії виключно з 24.02.2018, оскільки такі правовідносини виникли до моменту набрання Постановою №103 законної сили, а тому підлягають врегулюванню тими нормативно-правовими актами, які були чинні на момент виникнення права позивача на такий перерахунок та виплату.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Нормами статті 6 КАС України закріплено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до частини першої ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини, у своєму рішенні від 08.11.2005 у справі «Кечко проти України» зазначив, що держава самостійно визначає, які надбавки виплачувати своїм працівникам з бюджету. Держава може вводити, припиняти або закінчувати виплату цих надбавок. Проте, якщо правове положення, що діє, передбачає виплату певних надбавок, і дотримані всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти в цих виплатах, поки відповідне положення є таким, що діє (п. 23). Одночасно Європейський Суд з прав людини не прийняв аргумент уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність засобів як на причину невиконання своїх зобов'язань (п. 26).

Отже, реалізація особою права, що пов'язане з отриманням належних їй соціальних виплат і компенсацій не може бути поставлена в залежність від наявності чи відсутності у органів держаної влади бюджетних асигнувань на виплату таких.

Верховний Суд України та Верховний суд у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат (постанови Верховного Суду України від 22 червня 2010 року у справі № 21-399во10, від 07 грудня 2012 року у справі №21-977во10, від 03 грудня 2010 року у справі № 21- 44а10, від 15.02.2018 року у зразковій справі № Пз/9901/8/18 820/6514/17).

Така правова позиція підтримана Конституційним Судом України у рішеннях від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004, від 01 грудня 2004 року №20-рп/2004, від 09 липня 2007 року №6-рп/2007, в яких зазначено про неможливість поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету.

Крім того, Конституційний Суд України розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист певних категорій громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст.17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечують суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управлінні державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань, тощо (Рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016).

Таким чином, із системного аналізу вищенаведених норм права суд дійшов висновку про необхідність відновлення права позивача на отримання у повному обсязі належних йому сум за період з 01.01.2016, які повинні бути розраховані та виплачені відповідно до чинних у зазначений період нормативно-правових актів.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції кожній фізичній або юридичні особі гарантовано право мирно володіти своїм майном. При цьому зазначено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В пунктах 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» від 01.06.2006, Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності (cf., Pressos Compania Naviera S. A. v. Belgium, рішення від 20.11.1995 року, серія А, № 332, с. 21, п. 31). Аналогічна правова позиція щодо права власності особи сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стретч проти Сполучного Королівства (Stretch - United Kingdom, № 44277/98, рішення від 24.04.2003).

Отже, в розумінні статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, позивач, отримуючи пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», мав законні сподівання на своєчасне здійснення перерахунку пенсії у визначених законодавством випадках та виплату перерахованої пенсії без будь-яких обмежень, які у подальшому були звужені Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018, оскільки ця постанова змінила порядок перерахунку пенсії та встановила виплату перерахованої пенсії протягом двох років, ще й за умови виділення відповідних коштів з Державного бюджету.

Щодо твердження представника відповідача про відсутність предмету спору через здійснення перерахунку пенсії позивачу з 01.05.2018 з урахуванням оновленої належної довідки, а також здійснення виплати донарахованих коштів за січень-квітень 2018року в загальній сумі 2483,23грн. разом із поточною виплатою пенсії за квітень 2018року з урахуванням норм, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103, суд зазначає наступне.

Суд не погоджується з такою позицією відповідача, виходячи з наступного.

Законом України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлено, що перерахунок пенсій у зв'язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Отже, враховуючи, що з 01.01.2016 у позивача виникли обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії, зокрема, відбулась зміна розміру видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, та беручи до уваги, що такий перерахунок не проведено з вини державних органів, саме з цього часу необхідно здійснити перерахунок.

Статтею 7 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Як вже зазначалось судом вище, при вирішені даного спору застосуванню підлягають положення статті 58 Конституції України, за змістом якої, Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Враховуючи, що Постанова Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 прийнята після виникнення спірних правовідносин і звернення позивача з позовом до суду та погіршує становище позивача в частині строків виплати належної йому пенсії, а отже, не підлягає застосуванню судом у спірних правовідносинах при прийнятті цього рішення.

Суд надає оцінку тим правовідносинам, які виникли до звернення особи з позовом, відхиляючи ті, що виникли в процесі розгляду справи.

Враховуючи наведені обставини, суд критично оцінює позицію представника відповідача щодо відсутності предмету спору, а тому не вбачає підстав для відмови у позові в частині виплати перерахованої пенсії.

Згідно з ч.1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов'язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем доведено правомірність пред'явленого позову, а відповідачем доводи позовної заяви не були спростовані повністю, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до статті 139 КАС України, такі належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.77, 122, 123, 242, 243, 251, 255 КАС України,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 р відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» №900 від 23.12.2015 р, ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015 р «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» протиправною.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України В Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплатити з 01 січня 2016 року пенсію ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» №900 від 23.12.2015р., ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015 р «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції».

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (адреса: 76018, м.Івано-Франківськ, вул.Січових Стрільців,15, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 РНОКПП-НОМЕР_2) 640,00 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області.

Повний текст рішення виготовлено 16 листопада 2018 року.

Суддя О.В. Шамотайло