Справа № 480/3876/18
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2018-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 листопада 2018 р. Справа № 480/3876/18
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Прилипчука О.А.,
за участю секретаря судового засідання - Волкової Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 480/3876/18
до Лебединського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області
про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Лебединського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області, в якій з урахуванням уточнених позовних вимог просить:
- визнати протиправною бездіяльність Лебединського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області та його посадових осіб в частині порушень законодавства про звернення громадян та нерозгляду поданих заяв;
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в Лебединському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області знаходяться виконавчі провадження:
Оскільки позивач вважає, що вже не є дебітором ПАТ Альфа-банк по кредитному договору, а є боржником за виконавчим провадженням, погасити борг розрахунковим засобом гривнею не має змоги, однак Згідно ЗУ Про обіг векселів в Україні від 05.04.2002 року та Женевської Конвенції від 1930 року, до якої Україна приєдналась в 1999 році вексель є законним платіжним розрахунковим засобом. Згідно постанови НБУ №508 від 16.12.2002 року (Розділ 8 Оформлення заборгованості векселями) надає можливість як боржнику здійснювати розрахунки цінним папером, а саме акцептованим переказним векселем (Тратта).
У звязку з цим позивачем листами були направлені до ПАТ Альфа банк акцептовані переказні векселі. У зв'язку з погашенням заборгованості безпосередньо стягувачу виконавче провадження підлягає закриттю, що регламентовано ЗУ Про виконавче провадження, а механізм його виконання розроблений МЮ України методичний посібник Вексель у виконавчому провадженні (п.4.1.), який направлений у територіальні підрозділи ДВС, як рекомендації для вирішення саме таких питань.
06.08.2018 р. позивач звернувся з заявою до Лебединського МР ВДВС ГТУЮ у Сумській області про закриття виконавчого провадження АСВП №54234138, але відповіді на заяву не отримав, після цього звернувся повторно 05.10.2018 року.
06.09.2018 р. позивач звернувся з заявою про закриття виконавчого провадження АСВП №54234512, але відповіді на заяву не отримав, після цього звернувся повторно 09.10.2018 р.
06.09.2018 р. позивач звернувся з заявою про закриття виконавчого провадження АСВП №56090293, але відповіді на заяву не отримав, після цього звернувся повторно 09.10.2018 р.
Відповіді по вищевказаних заявах позивач не отримав, виконавчі провадження, зазначені у заявах також не були закриті, а продовжуються дії по реалізації майна згідно опису і арешту майна від 18.05.2017 по АСВП №56090293 .
Відповідачем надано заперечення на позовну заяву, в якому зазначив, що 06.08.2018 р. та 06.09.2018 р. на адресу відділу надійшла заява ОСОБА_1 про належне виконання зобовязань платіжним розрахунковим способом - цінним папером, переказним акцептованим векселем. 28.09.2018 р. та повторно 26.10.2018 р. направлено до банку запит щодо погашення заборгованості по виконавчим документам. На даний час відповідь не надходила, а тому вимоги ОСОБА_1 стосовно закриття виконавчих проваджень є безпідставними, оскільки державному виконавцю від ПАТ "Альфа Банк" не надано підтвердження сплати боргів. Тому просить позовні вимоги залишити без задоволення.
Ухвалою суду від 30.10.2018 р. відкрито провадження по справі.
Позивач в судовому засіданні 14.11.2018 р. підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у наданому запереченні просить розглядати справу без його участі.
Заслухавши доводи позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 06.08.2018 р. ОСОБА_1 звернувся з заявою до Лебединського МР ВДВС ГТУЮ у Сумській області про закриття виконавчого провадження АСВП №54234138 (а.с. 12).
05.10.2018 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до Лебединського МР ВДВС ГТУЮ у Сумській області про закриття виконавчого провадження АСВП №.09.2018 р. позивач звернувся з заявою про закриття виконавчого провадження АСВП №54234512 (а. с. 24).
09.10.2018 р. позивач звернувся з заявою про закриття виконавчого провадження АСВП №54234512.
06.09.2018 р. позивач звернувся з заявою про закриття виконавчого провадження АСВП №56090293 (а. с. 33).
09.10.2018 р. позивач звернувся з заявою про закриття виконавчого провадження АСВП №56090293 (а. с. 33).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Так, відповідно до ч.1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.
Так, з матеріалів справи судом встановлено, що позивач звертався із заявами до начальника Лебединського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області про закриття виконавчого провадження №54234138, №54234512, №56090293,
Проте, відповідачем не було надано відповіді на наведені заяви. Не містить посилання на відповіді і заперечення на адміністративний позов.
Ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Згідно ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, суд приходить висновку, що відповідач в порушення вимог ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» не забезпечив право ОСОБА_1 на належним чином розгляд заяви та не надав обґрунтованої відповіді на його заяви.
Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність Лебединського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області та його посадових осіб в частині порушень законодавства про звернення громадян та нерозгляду поданих заяв та зобовязати відповідача та його посадових осіб розглянути заяви ОСОБА_1 від 05.10.2018 р. (ВП 54234138), 08.10.2018 р. (ВП 54234512), 08.10.2018 р. (ВП 56090293) підлягають задоволенню.
За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо закриття виконавчого провадження і на основі цього припинення реалізації майна є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.
Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.
Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.
Згідно Рекомендацій Комітету ОСОБА_3 Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_3 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.
Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача закрити виконавчі провадження і на основі цього припинити реалізацію майна, з огляду на втручання в дискреційні повноваження відповідача, виходять за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягають.
Крім того, суд зазначає, що з матеріалів справи судом встановлено, що відповідачем не були належним чином розглянути заяви про закриття виконавчих проваджень, а тому вважає, що наведені позовні вимоги також є передчасними.
Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем при подачі даної позовної заяви було сплачено судовий збір у сумі 2819, 20грн.
Таким чином, ОСОБА_1 підлягають відшкодуванню витрати зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Лебединського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області в сумі 2819, 20грн.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Лебединського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Лебединського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області щодо ненадання відповіді на заяви ОСОБА_1 від 05.10.2018 р. (ВП 54234138), 08.10.2018 р. (ВП 54234512), 08.10.2018 р. (ВП 56090293).
Зобовязати Лебединський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області розглянути заяви ОСОБА_1 від 05.10.2018 р. (ВП 54234138), 08.10.2018 р. (ВП 54234512), 08.10.2018 р. (ВП 56090293).
В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 19.11.2018 р.

Суддя О.А. Прилипчук