Справа № 1740/2483/18
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2018-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

06 листопада 2018 року м. Рівне №1740/2483/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Романчук В.В. розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Державної фіскальнї служби Рівненської області
про визнання протиправною та скасування вимоги, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби Рівненської області про визнання протиправним та скасування вимоги від 06.09.2018 №Ф-9955-17 про сплату боргу (недоїмки) в сумі 8448 грн. зі сплати єдиного внеску.

Ухвалою від 10.10.2018 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи на 06.11.2018 без виклику сторін.

В судовому засіданні 06.11.2018 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є фізичною особою-підприємцем та з лютого 2016 року пенсіонером за віком, а тому вважає, що набув прав, що пов'язані з певним віком, в тому числі право на звільнення від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. У зв'язку з власною необізнаністю в січні 2018 позивачем було подано звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску, в якому самостійно визначено розмір єдиного внеску у сумі 8448 грн. Позивач звернувся до відповідача з листом з проханням скасувати цей звіт форми Д5 по єдиному соціальному внеску, однак відповідачем відмовлено у такій вимозі позивача. В квітні 2018 року позивачем подано уточнюючий звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску та таблицю 2 Додатку 5 за 2017 рік з корегованою сумою податкового зобов'язання, де розмір суми податкового зобов'язання не визначався. Позивач стверджує, що відповідач при прийнятті вимоги про сплату недоїмки від 06.09.2018 за №Ф-9955-17 діяв не на підставі, не в межах та не у спосіб, що передбачені чинним законодавством. За таких обставин, сторона позивача просила позов задовольнити повністю.

24.10.2018 на адресу суду надійшов відзив Головного управління ДФС у Рівненській області на позовну заяву (а.с.35-36). На обґрунтування своїх заперечень відповідачем зазначено, що позивачем самостійно та у добровільному порядку подано звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за формою згідно з додатком 5 за 2017 рік. Сторона відповідача вважає, що контролюючим органом обґрунтовано та правомірно виставлено позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.09.2018 за №Ф-9955-17. За таких обставин, просила в задоволенні позову відмовити повністю.

Розглянувши позовну заяву та відзив на неї, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд встановив наступне.

З 18.02.2016 ОСОБА_1 отримує пенсію за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії ААЇ №264962 від 11.05.2016 (а.с.10) та одночасно з 01.06.2005 є фізичною особою-підприємцем, що перебуває на спрощеній системі оподаткування (а.с.6-9).

24.01.2018 позивачем було подано звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік, у якому самостійно визначена сума єдиного внеску у розмірі 8448 грн. (а.с.11-12).

21.02.2018 ОСОБА_1 звернувся до в.о. голови Державної фіскальної служби України з листом №05/02-18, у якому повідомив, що ним помилково поданий звіт по єдиному соціальному внеску форма №Д5 (додаток 5) за 2017 рік із помилковими нарахуваннями по звіту 8448 грн. Зазначив, що є фізичною особою-підприємцем платником єдиного податку третьої групи і пенсіонером за віком, а тому просив скасувати невірно поданий звіт формиД5 (додаток 5) по єдиному соціальному внеску за 2017 рік від 24.01.2018 (а.с.15).

У відповідь на звернення позивача ОСОБА_2 фіскальною службою України листом від 23.03.2018 за №4125/П/99-99-13-02-01-14 повідомлено, що у разі самостійного визначення платником бази оподаткування єдиного внеску, сплата єдиного внеску здійснюється на загальних засадах, а отже, вважати звіт недійсним підстав немає (а.с.16).

26.04.2018 позивач звернувся із заявою до Дубенської державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області прийняти уточнюючий звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску та таблицю 2 Додатку 5 за 2017 рік та зняти нарахування за 2017 у сумі 8448 грн. (а.с.13-14,17).

06.09.2018 Головним управлінням ДФС України в Рівненській області виставлено позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) за №Ф-9955-17 на загальну суму 8448 грн.(а.с.19).

Не погодившись з правомірністю вказаної вимоги, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати і повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" №2464-VI від 08.07.2010.

Відповідно до статті 1 цього Закону єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" встановлено, що недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з положеннями статті 25 цього Закону рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов'язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами. Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Як було встановлено судом, 24.01.2018 позивачем подано звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску у сумі 8448 грн. (а.с.12).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", платниками єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування є, зокрема, фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Разом з тим, згідно з положеннями частини четвертої статті 4 цього Закону, особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Цією нормою передбачено вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати за себе єдиного внеску.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XI від 05.11.1991 трудові пенсії діляться на пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Також, згідно з частиною першою статті 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.2003 . Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Право чоловіків на пенсію за віком, що передбачене частиною першою статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XI від 05.11.1991 та частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.2003 пов'язується, зокрема, з досягненням 60 років.

Пенсія за віком є одним із видів пенсійного страхування, яке здійснюється за рахунок коштів, що надходять від сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування до відповідних страхових фондів і не зараховуються до Державного бюджету України. Саме з цих фондів покриваються витрати на медичні профілактично-реабілітаційні заходи, допомогу на поховання пенсіонерів за віком тощо.

Норма частини четвертої статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" кореспондує з нормою пункту 3 Розділу ІІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України 09.09.2013 №454, згідно з якими фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему, та члени фермерського господарства звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообовязкове пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Звіт зазначеними особами не подається. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їхньої добровільної участі в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 6 Розділу ІІІ цього Порядку особи, які досягли 16-річного віку, не перебувають у трудових відносинах з роботодавцями, визначеними пунктом 1 частини першої статті 4 Закону, не належать до платників єдиного внеску, визначених пунктами 4, 5, 5-1 частини першої статті 4 Закону, у тому числі іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають або працюють в Україні, громадяни України, які працюють або постійно проживають за межами України, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, та уклали договір про добровільну участь у системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування, а також члени особистого селянського господарства, які уклали договір на добровільну участь у системі загальнообовязкового державного соціального страхування, формують та подають самі за себе Звіт протягом 30 календарних днів після закінчення строків дії договору.

Звітним періодом є термін дії договору, а якщо договором про добровільну участь передбачено одноразову сплату особою єдиного внеску за попередні періоди, в яких особа не підлягала загальнообовязковому державному соціальному страхуванню (у тому числі з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2010 року),- період, за який одноразово сплачено єдиний внесок за попередні періоди. Звіт про суми добровільних внесків, передбачених договором про добровільну участь, які підлягають сплаті, та суми доплати до органів доходів і зборів подається за формою № Д6 згідно з додатком 6 до цього Порядку.

Слід зазначити, що добровільна участь особи, яка виявила бажання бути платником єдиного внеску, передбачає собою укладення договору на добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Позивачем у позовній заяві зазначено, що договір про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування ним не укладався, такий договір у матеріалах даної справи відсутній. Жодних доказів зворотного відповідачем на надано та судом не здобуто. А отже помилкова подача позивачем звіту за 2017 рік не може свідчити про його добровільну участь у системі страхування.

Системний аналіз вказаних норм та наявних у матеріалах справи доказів свідчить, що оскільки позивач є фізичною особою-підприємцем, який обрав спрощену систему оподаткування, є пенсіонером за віком та не виявив бажання бути платником єдиного внеску шляхом укладення відповідного договору на добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, то він звільнений від сплати єдиного внеску. А отже, правові підстави для прийняття вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 06.09.2018 за №Ф-9955-17 у відповідача відсутні.

Вказаний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду від 05.11.2018 у справі №806/2169/18 та від 22.10.2018 у справі №805/3092/16-а.

Відповідно до пункту 6 Розділу VI "Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", затвердженої наказом Міністерства фінансів України №449 від 20.04.2015, вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається відкликаною, якщо, зокрема, вимога органу доходів і зборів про сплату боргу (недоїмки) скасовується судом - у день набрання судовим рішенням законної сили.

З огляду на наведене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, вул. Хмільна, 25, м. Дубно, Рівненська область, 35601) до Головного управління ДФС у Рівненській області (код ЄДРПОУ 39394217, вул.Відінська, 12 м.Рівне, 33023) задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Рівненській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-9955-17 від 06.09.2018.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Головного управління ДФС у Рівненській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 12 листопада 2018 року.

Суддя Друзенко Н.В.