Справа № 826/9290/17
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2018-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 жовтня 2018 року № 826/9290/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва, (також далі - суд), надійшов позов Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, (далі - позивач), до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, (далі - відповідач), про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця відповідача Думанської Аліни Леонідівни про відкриття виконавчого провадження від 20 червня 2017 року № 54163712, (далі - оскаржувана постанова).

Ухвалою суду від 30 серпня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки прийнята без врахування того, що судове рішення на підставі якого був виданий виконавчий документ та відкрите виконавче провадження було виконано добровільно.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибув, письмових заперечень проти позову до суду не подавав.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

04 квітня 2017 року Окружним адміністративним судом міста Києва було видано виконавчий лист в адміністративній справі №826/27478/17 за позовом ПАТ "Київенерго" до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників про скасування індивідуальної податкової консультації, зобов'язання вчинити певні дії, згідно якого Міжрегіональне головне управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників зобов'язано надати Публічному акціонерному товариству «Київенерго» нову податкову консультацію з урахуванням висновків суду.

Судом встановлено, що 12 травня 2017 року відповідачем добровільно виконано вищезазначене рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 серпня 2016 року №826/27478/17 шляхом надання Публічному акціонерному товариству «Київенерго» нової податкової консультації № 136/ІПК/28-10-01-03-11.

20 червня 2017 року головним державним виконавцем відповідача Думанською Аліною Леонідівною за результатами розгляду заяви про примусове виконання виконавчого листа №826/27478/15 прийнято оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження №54163712.

У контексті вище викладеного суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII, (далі - Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону, у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред'явлення рішення до виконання.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених закономабо міжнародним договором України.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що відповідачу на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 серпня 2016 року №826/27478/17 було подано заяву про примусове виконання рішення суду разом з виконавчим документом який відповідає статті 3 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім цього суд звертає увагу, що позивач на час звернення з позовом до суду не надав жодного доказу того, що ним було повідомлено відповідача про добровільне виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 серпня 2016 року №826/27478/17, що було б підставою закінчення виконавчого провадження № 54163712 на підставі ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Відтак з огляду на вищенаведене, суд вважає дії відповідача щодо відкриття виконавчого провадження та прийняття оскаржуваної постанови такими, що відповідають нормам чинного законодавства.

Разом з тим суд звертає увагу, що позивачем в своїй уточненій позовній заяві допущено механічну помилку у номері та даті оскаржуваної постанови, відтак приймаючи до уваги документи що містяться в матеріалах справи та мотивувальну частину позовної заяви - вірною є дата « 20 червня 2017 року № 54163712».

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, (далі - КАС України), розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позов Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 192, 241-246, 250, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (місцезнаходження: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11 Г; ) до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві (місцезнаходження: 01001, м. Київ, пров. Музейний, 2-Д; ), про визнання протиправною та скасування постанови відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Шрамко