Справа № 826/9609/17
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2018-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 листопада 2018 року № 826/9609/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Джі плюс Ейч Монтаж "ГМбх" до Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

Обставини справи

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Джі плюс Ейч Монтаж "ГМбх" (далі- позивач) до Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі- відповідач) про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 28.11.2007 року №2/118.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 серпня 2017 року відмовлено у відкритті провадженні у справі №826/9609/17.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.10.2017 скасовано ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.08.2017 у справі № 826/9609/17 про відмову у відкритті провадження на підставі ст. 109 КАС, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 листопада 2017 року справу №826/9609/17 прийнято до провадження, призначено судове засідання.

Свої вимоги позивач мотивує незаконністю оскаржуваної постанови, оскільки державним виконавцем прийнято зазначену постанову про закінчення виконавчого провадження протиправно та передчасно, зважаючи на те, що державним виконавцем не встановлено факту погашення заборговності.

У судовому засіданні представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Джі плюс Ейч Монтаж "ГМбх" позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач явку свого представника в судові засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце його провадження.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене, суд ухвалив про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Разом з тим, 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою від 08.11.2018 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, дійшов наступних висновків.

Обставини встановлені судом.

05.11.2001 року на виконання Арбітражного суду міста Стокгольм (Швеція) в Україні Апеляційний суд міста Києва видав виконавчий лист №2-118 про стягнення з ДП "НАЕК ЕНЕРГОАТОМ" на користь Фірми "Джі плюс Ейч Монтаж "ГМбх" 6 818 943,70 грн. заборгованості.

27.01.2003 року державним виконавцем відділу Державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції Мурашко В.В. на підставі виконавчого листа від 05.11.2001 №2-118 прийняття постанова про відкриття виконавчого провадження №625/10.

Примусове виконання рішення Арбітражного суду міста Стокгольм (Швеція) здійснювалося державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції м. Києва Сидорак Т.І.

Позивач зазначає, що 24.07.2017 року Фірма "Джі плюс Ейч Монтаж "ГМбх" дізналась про те, що 28.11.2007 року державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції м. Києва Сидорак Т.І. прийнято Постанову про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом №2/118, виданим Апеляційним судом м. Києва 05.11.2001 року.

Як стверджує позивач, у 2007 році, діючи на підставі підробленої довіреності, нібито в інтересах Фірми "Джі плюс Ейч Монтаж "ГМбх", до ДП "НАЕК ЕНЕРГОАТОМ" звернулась ОСОБА_3 із листом про перерахування заборгованості перед Стягувачем у розмірі 6 818 943,70 грн. на користь юридичної особи ТОВ "КРОК 2006".

Позивач зазначає, що отримавши кошти від ДП "НАЕК ЕНЕРГОАТОМ", ТОВ "КРОК 2006" перерахувало вказану вище суму не Фірмі "Джі плюс Ейч Монтаж "ГМбх", а іншій юридичній особі із ознаками фіктивності.

У той же час, як повідомляє позивач, ОСОБА_3 як директор ТОВ "КРОК 2006" та діючи нібито від імені Фірми "Джі плюс Ейч Монтаж "ГМбх", подала державному виконавцю заяву від 26.11.2007 року про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом №2-118 з тих мотивів, що ДП "НАЕК ЕНЕРГОАТОМ" повністю погасило заборгованість перед Позивачем.

На підтвердження повноважень ОСОБА_3 державному виконавцю була надана довіреність від 23.02.2007 року. Зазначеною довіреністю, як вбачається з позовної заяви, Фірма "Джі плюс Ейч Монтаж "ГМбх" уповноважила ТОВ "КРОК 2006" бути представником Фірми "Джі плюс Ейч Монтаж "ГМбх" в якості повіреного за договором доручення №15-02 від 15.02.2007 року стосовно отримання за боржника (ДП "НАЕК ЕНЕРГОАТОМ") боргу у розмірі 6 818 943,70 грн. Однак, як вказує позивач, дана довіреність на ім'я ні ОСОБА_3, ні ТОВ "КРОК 2006" Фірмою "Джі плюс Ейч Монтаж "ГМбх" не видавалась.

На підставі вказаної заяви, як зазначає позивач, 28.11.2007 року державний виконавець без наявності законних підставі та без відома Фірми "Джі плюс Ейч Монтаж "ГМбх" прийняв рішення про винесення постанови про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом №2-118 у зв'язку зі сплатою заборгованості, тобто фактичним виконанням судового рішення.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язання діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У той же час, ч. 2 ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для відповідної категорії справ встановлені скорочені строки звернення до суду - 10 днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 названого Кодексу адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Як вбачається із матеріалів справи, звертаючись до суду з адміністративним позовом про визнання незаконною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 28.11.2007, в обґрунтування поважності пропуску визначеного ч. 2 ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України строку, позивач зазначає, що дізнався про порушення своїх прав та інтересів 24.07.2017, відтак Позивачем дотримано строк звернення до адміністративного суду з даним позовом.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про пропущення строку звернення до суду з поважних причин.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад законності, справедливості, неупередженості та об'єктивності, забезпечення права на оскарження рішень дій чи бездіяльності виконавців.

Згідно зі статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець, зокрема, зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, врегульований спеціальною нормою Закону України "Про виконавче провадження", а саме статтею 63 вказаного Закону.

Відповідно до частин 1, 2 статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Таким чином, перш ніж виносити постанову про закінчення виконавчого провадження, державний виконавець зобов'язаний перевірити виконання судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі:

1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення;

2) затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення;

3) припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника;

4) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;

6) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена;

7) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів;

8) визнання боржника банкрутом;

9) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом;

10) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ;

11) надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону;

12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини;

13) непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону;

14) якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у зв'язку з цим перераховані до Державного бюджету України;

15) якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України "Про іпотеку" за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки;

16) погашення, списання згідно із Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), перед постачальниками електричної енергії за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням.

Згідно із абзацом 2 частини 1 статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Зі змісту оскаржуваної постанови від 28.11.2007 про закінчення виконавчого провадження слідує, що державний виконавець виніс її на підставі заяви стягувача від 27.11.2007 про сплату заборгованості у повному обсязі.

Однак, судом звертає увагу на ту обставину, що Відповідачем не надано доказів того, що державним виконавцем було перевірено факт виконання судового рішення. Зокрема, як повідомляє позивач, державний виконавець не звертався до Фірми "Джі плюс Ейч Монтаж "ГМбх" з запитом про погашення заборгованості поза межами виконавчого провадження №625/10.

Відтак, суд приходить до висновку, що при прийнятті державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції м. Києва Сидорак Т.І. постанови про закінчення виконавчого провадження від 28.11.2007, ним порушено порядок порядок повідомлення стягувача, тобто Фірми "Джі плюс Ейч Монтаж "ГМбх", про закінчення виконвачого провадження, що був чинний станом на момент прийняття Постанови Законом України "Про виконавче провадження".

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова від 28.11.2007 про закінчення виконавчого провадження прийнята державним виконавцем передчасно та без з'ясування факту виконання рішення суду.

Згідно положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на задоволення позовних вимог та згідно з вимогами статті 139 КАС України судові витрати позивача підлягають стягненню на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 255 КАС України суд,

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Джі плюс Ейч Монтаж "ГМбх" (Федеративна Республіка Німеччина, 67059 Людвігсхафен, Бюргенрмайстер-Грюнцвайг_Штрассе, 1) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/118 від 05.11.2001 року виданого Апеляційним судом міста Києва про стягнення з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Фірми "Джі плюс Ейч Монтаж "ГМбх" заборгованості в розмірі 6 818 943, 70 гривень.

3. Стягнути на корить Товариства з обмеженою відповідальністю "Джі плюс Ейч Монтаж "ГМбх" (Федеративна Республіка Німеччина, 67059 Людвігсхафен, Бюргенрмайстер-Грюнцвайг_Штрассе, 1) за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві (01032, м. Київ, вул Саксаганського, 110, код ЄДР 34967593) судовий збір в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) грн.

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.І. Келеберда