Справа № 751/7019/18
Суддя: Шурко Олег Іванович
Дата ухвалення: 2018-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 751/7019/18 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Цибенко І.В. Суддя-доповідач Шурко О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Кузьменка В.В.,

при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засідання, без фіксування його за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно до ч. 1 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу представника позивача - адвоката ОСОБА_3 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до заступника начальника Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України - начальника Управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Литвиненка Володимира Володимировича, Чернігівської митниці ДФС про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом до заступника начальника Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України - начальника Управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Литвиненка Володимира Володимировича, Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил № 1294/10200/18 від 18.08.2018. Підставою позову є порушення ст. 498 МК України, а саме не надання позивачу, який не володіє державною мовою, перекладача.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 жовтня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 18.08.2018 Головним державним інспектором відділу ПСПМП УПМП та МВ Чернігівської митниці ДФС Євдокименко А.В. відносно ОСОБА_4 складено протокол про порушення митних правил № 1294/10200/18 від 18.08.2018 за ознаками ч.3 ст.481 МК України - перевищення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України більше ніж на десять діб.

Як вбачається із змісту протоколу, 18.08.2018 о 16 год. 54 хв. в зону митного контролю митного посту «Сеньківка» Чернігівської митниці ДФС у напрямку «виїзд з митної території України» заїхав автомобіль марки «MERCEDES 111CDI», реєстраційний номер НОМЕР_4, номер кузова НОМЕР_1, в якому в якості пасажира митний кордон перетинав громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_4.

Здійсненою перевіркою по центральній базі даних ЄАІС ДФС та АСМО «Інспектор» встановлено, що громадянин ОСОБА_4 20.02.2017 ввіз на митну територію України через зону діяльності Чернігівської митниці ДФС у митному режимі «тимчасове ввезення» терміном до 1 року транспортний засіб марки «SKODA OCTAVIA», реєстраційний номер НОМЕР_3 (країна реєстрації - Литовська Республіка), номер кузова НОМЕР_2.

Постановою заступника начальника Чернігівської митниці ДФС України Литвиненко В.В. від 06.09.2018 року позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.481 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Позивач, вважаючи вищезазначену постанову такою, що складена з порушенням, звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про відмову в задоволені адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що з наданих суду письмових доказів у діях ОСОБА_4 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.481 МК України.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ст. 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ПМП або припинення провадження у справі про ПМП є: відсутність в діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак ПМП; необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про ПМП та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Апелянт як у позові, так і в апеляційній скарзі не наводить жодної з підстав, передбачених ст. 531 МК України, як і не наводить жодного аргументу, який би вказував на відсутність у його діях складу ПМП, передбаченого ч. 3 ст. 481 МК України.

Позивач, оскаржуючи постанову у справі про порушення митних правил № 1294/10200/18 від 06.09.2018, посилається на те, що при складенні протоколу про адміністративне правопорушення йому як громадянину Азербайджану, який не володіє державною мовою, не було забезпечено перекладача. Такі доводи позивача не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 492 МК України провадження у справі про ПМП здійснюється державною мовою. Особи, які беруть участь у провадженні у справі про ПМП і не володіють або не достатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, давати пояснення, подавати клопотання рідною мовою, а також користуватися послугами перекладача.

При цьому слід звернути увагу суду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності при складанні протоколу про порушення митних правил не висловила будь-яких зауважень, про що проставила власний підпис, та повідомила про відсутність потреби в захиснику, а при наданні письмових пояснень ОСОБА_4 власноручно написав про розуміння української мови та про відсутність потреби в залученні перекладача та проставив підпис.

Посилання апелянта на відсутність запису в протоколі про ПМП щодо надання пояснень ОСОБА_4 на окремому аркуші колегія суддів спростовує тим, що на останньому аркуші протоколу наявний напис «С протоколом согласен, дополнений и замечаний не имею,объяснения дал на отдельном листе» та проставлено підпис особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тобто Валієвима Парвіза.

За таких обставин, відсутні підстави для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Апелянт не надав до суду належних доказів, які б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача - адвоката ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Кузьменко В.В.

v