Справа № 0940/1798/18
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2018 р. справа № 0940/1798/18

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Тимощука О.Л., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1

до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області

про визнання протиправною бездіяльність, яка полягає у невиплаті пенсії по втраті годувальника у розмірі 50 відсотків пенсії за віком ОСОБА_2, зобов'язання призначити та виплачувати з 20.02.2018 пенсію по втраті годувальника в розмірі 50 відсотків пенсії за віком ОСОБА_2, виходячи з розміру його пенсії станом на ІНФОРМАЦІЯ_1, здійснити з 20.02.2018 перерахунок пенсії по втраті годувальника, виходячи з розміру пенсії ОСОБА_2 станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 та провести виплати недоотриманих сум, з урахуванням проведених виплат, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, також - позивач, ОСОБА_1.), 04.10.2018, звернулася в суд з позовною заявою до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (надалі, також - відповідач) про визнання протиправною бездіяльність, яка полягає у невиплаті пенсії по втраті годувальника у розмірі 50 відсотків пенсії за віком ОСОБА_2, зобов'язання призначити та виплачувати з 20.02.2018 пенсію по втраті годувальника в розмірі 50 відсотків пенсії за віком ОСОБА_2, виходячи з розміру його пенсії станом на ІНФОРМАЦІЯ_1, здійснити з 20.02.2018 перерахунок пенсії по втраті годувальника, виходячи з розміру пенсії ОСОБА_2 станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 та провести виплати недоотриманих сум, з урахуванням проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено про те, що відповідачем неправомірно зменшено розмір пенсії по втраті годувальника, що виплачується ОСОБА_1, мотивуючи це втратою законної сили рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області, у зв'язку зі смертю пенсіонера - ОСОБА_2, яким зобов'язано Управління ПФУ в м. Калуші та Калуському районі провести перерахунок пенсії останньому. На переконання позивача, бездіяльність Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, що полягає у невиплаті пенсії у належному розмірі є протиправною, оскільки свідчить про порушення вимог положень Конституції України, Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Закону України "Про судоустрій та статус суддів" та інших нормативно-правових актів.

Враховуючи наведене, позивач просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Разом із позовною заявою, позивач подала до суду клопотання про витребування доказів, у якому вказала про те, що відповідач, у відповідь на адвокатський запит ОСОБА_3, направив листа від 20.19.2018 №574/Б-15, у якому вказав про те, що інформація про розмір пенсії ОСОБА_2 є конфіденційною, а тому може бути надана лише особисто отримувачу пенсії або за дорученням. Так, з метою отримання інформації про розмір пенсії померлого годувальника, станом на ІНФОРМАЦІЯ_1, на переконання позивача, суду слід витребувати відповідні документи у Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (том 1, а.с.8).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.10.2018 відкрито провадження у даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, також - КАС України), а також витребувано у відповідача інформацію, у вигляді належним чином оформленої довідки про розмір пенсії ОСОБА_2 станом на ІНФОРМАЦІЯ_1, а також належним чином засвідчені усі матеріали пенсійних справ позивача - ОСОБА_1 та померлого ОСОБА_2 (том 1, а.с.1-2).

Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 25.10.2018 (том 1, а.с.26-29). Заперечуючи проти заявленого позову зазначив про те, що питання перерахунку пенсії позивача буде розглянуто посадовими особами відповідача виключно після надходження до Управління підтверджуючих документів про заробітну плату ОСОБА_2 Відповідач вказав, що відповідно до постанови Верховного Суду України від 05.11.2013 у справі №21-293а13 та постанови Вищого адміністративного суду України від 19.12.2011 №8, виплати за рішенням судів, якими зобов'язано органи Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження строком, продовжуються, зокрема, до зміни умов пенсійного забезпечення одержувача. Обгрунтовуючи свою позицію відповідач зазначив, що смерть фізичної особи, як один з юридичних фактів, обумовлює виникнення і зміну прав для інших суб'єктів правовідносин, пов'язаних із особою померлого, а також зауважив, що відповідно до статті 1219 Цивільного кодексу України, до складу спадщини не входять права на пенсію та інші виплати, встановлені Законом. Відтак, відповідач вважає правомірним рішення про призначення позивачу пенсії у зв'язку із втратою годувальника у розмірі 50% пенсії померлого ОСОБА_2, а саме - 2886,87 грн., а позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню.

До відзиву відповідачем долучено також витребувані ухвалою суду про відкриття провадження документи, а саме, довідку ОСОБА_2 про розмір виплачуваної пенсії №13382/03-К від 22.10.2018 (том 1, а.с.33). А також, копії пенсійних справ позивача - ОСОБА_1, та померлого годувальника - ОСОБА_2 (том 1, а.с.34-253, том 2, а.с.1-42).

Позивачем 29.10.2018 подано до суду письмові пояснення по справі, згідно з якими, позивач не погоджується із твердженнями відповідача у відзиві на позовну заяву. Так, у поясненнях ОСОБА_1 вказала на помилковість висновку відповідача стосовно необхідності застосування до даних спірних правовідносин статті 1219 Цивільного кодексу України, оскільки вона не спадкує пенсію померлого чоловіка, а має право на призначення пенсії по втраті годувальника у 50 відсотковому розмірі відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Разом з цим, позивач вказала на неправомірність здійсненої відповідачем переоцінки рішень Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області та Львівського апеляційного адміністративного суду та невизнання обставин, встановлених цими судами (том 2, а.с.44).

Суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 263 КАС України у справах, розгляд яких проводився за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), заявами по суті справи є позов та відзив. З огляду на вищевказане, при розгляді та вирішенні даної справи судом не надавалася правова оцінка поясненням, міркуванням та аргументам, викладеним позивачем у наданих поясненнях.

Розглянувши у відповідності до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши в сукупності позовну заяву, відзив на позов та письмові докази, якими сторони обґрунтовують свої позиції, судом встановлено такі обставини.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть від 20.02.2018 серія НОМЕР_2, ОСОБА_2 - чоловік ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, про що складено відповідний актовий запис №112 (том 1, а.с.9).

Як стверджує позивач у позовній заяві, на підставі наданих нею документів, Калуським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області переведено позивача на інший вид пенсії - у зв'язку із втратою годувальника, яку призначено з 20.02.2018.

Відповідно до копії розписки-повідомлення Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, разом із заявою про призначення пенсії, поданої позивачем 22.02.2018, зареєстрованою за №581 1/347, останньою подано також копію паспорта, довідку №3723 від 22.02.218, свідоцтво про смерть годувальника та свідоцтво про одруження (том 1, а.с.10).

Так, згідно із копією розпорядження №120698 від 01.03.2018, з 22.02.2018 позивачу призначено пенсію по втраті годувальника у розмірі 2886,87 грн., що становить 50% розміру пенсії ОСОБА_2 (том 2, а.с.16).

Згідно із копією звернення позивача до начальника Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області від 14.05.2018 (том 1, а.с.11), ОСОБА_1 повідомила відповідача про те, що звернулась до останнього із заявою про призначення пенсії у зв'язку із втратою годувальника - ОСОБА_2 від 22.02.2018 (том 2, а.с.22) та вказала на необхідність проведення розрахунку пенсії за наявними в матеріалах пенсійної справи первинними документами про стаж та заробітну плату, в тому числі і довідки №286 від 31.05.2001.

У відповідь на заяву позивача про перерахунок пенсії від 14.05.2018, Калуське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області направило ОСОБА_1 листа від 18.05.2018 №ПІ/14 (том 1, а.с.12-13), відповідно до змісту якого, розмір пенсії за віком померлого годувальника ОСОБА_2 складає 5526,90 грн. Розмір пенсії обчислено із загального страхового стажу - 42 роки 07 місяців 09 днів та заробітної плати, яка взята за період з 01.09.1988 по 31.08.1993, згідно із довідкою про заробітну плату №1204-02/2511 від 20.09.2012, виданою адміністрацією міста Новий Уренгой (том 1, а.с.151), з 13.06.2002 по 31.05.2003, згідно із довідкою про заробітну плату ОАО "Приморскстройтранс" та з 10.07.2003 по 25.01.2004 відповідно до даних персоніфікованого обліку, з 16.08.2004 по 14.09.2006, відповідно до довідки №87 від 15.09.2006, виданої ЗАО "Лесозаводскстройтранс". Разом з цим, відповідач зауважив, що при перерахунку пенсії за віком ОСОБА_2 виникли сумніви щодо достовірності видачі довідки №286 від 31.05.2001 за період роботи з 01.01.1987 по 31.12.1991 оскільки відомості, зазначені у вказаній довідці не відповідають первинним документам. Окрім цього, враховуючи те, що ОСОБА_2 помер, рішення суду, яким зобов'язано відповідача провести перерахунок пенсії померлому годувальнику, відповідно до довідки №286 від 31.05.2001, втратило законну силу.

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач, з метою відновлення свого порушеного права на належне пенсійне забезпечення, звернулась із позовною заявою до суду.

Оцінюючи наведені сторонами аргументи, суд керується положеннями Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, а також враховує приписи Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (надалі, також - Закон №1058-IV), Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII, Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-IV, інших законів та підзаконних нормативно-правових актів у відповідних редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За правилами частини 1 статті 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією.

Як встановлено судом, постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16.02.2015 по справі №345/4729/14-а ( том 1, а.с.14-15), визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в місті Калуші та Калуському районі щодо безпідставної зміни нарахування пенсії ОСОБА_2, взявши до уваги довідку про заробітну плату від 20.09.2012 №1204-02/2511, видану відділом справами архівів адміністрації м. Новий Уренгой за період роботи з 01.01.1986 по 25.08.1993 та зобов'язано провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 відповідно до довідки №286 від 31.05.2001, виданої адміністрацією міста Новий Уренгой Ямало-Ненецького автономного округу Російської Федерації, починаючи з 17.05.2014. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.08.2015 по справі №876/2437/15, вищевказану постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області змінено, та абзац 4 резолютивної частини викладено у такій редакції: "позовні вимоги ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії за період з грудня 2012 року по 16 травня 2014 року залишити без розгляду". У решті постанову залишено без змін.

Вказана постанова Львівського апеляційного адміністративного суду набрала законної сили 28.08.2015.

Статтею 1291 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

Принцип обов'язковості судового рішення закріплений також в статті 2 "Завдання та основні засади адміністративного судочинства" КАС України.

Статтею 14 Кодексу також передбачено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Обов'язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки.

Разом з цим, згідно зі статтею 370 цього ж Кодексу, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Суд зазначає, що судове рішення, яке набрало законної сили вважається законним, доки його не скасовано в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуто компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій таке рішення ухвалено.

Водночас, частиною 7 статті 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" встановлено, що судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у своєму рішенні від 15.10.2009 по справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" Європейський Суд з прав людини сфокусувався саме на невиконанні рішень суду, в яких держава виступає боржником в особі тих чи інших державних органів або підприємств та вказав, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає також право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Суд також зауважив, що відсутність у особи можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу.

Таким чином, виконання судових рішень є найвагомішим показником реального та належного захисту порушених прав, свобод та інтересів особи та невід'ємною складовою права на справедливий суд.

Як уже зазначалось судом, постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.08.2015 по справі №876/2437/15 набрала законної сили 28.08.2015.

Відповідно до змісту постанови, суд зобов'язав Управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2, відповідно до довідки №286 від 31.05.2001, виданої адміністрацією міста Новий Уренгой Ямало-Ненецького автономного округу Російської Федерації, починаючи з 17.05.2014.

Разом з цим, суд звертає увагу відповідача на те, що будь-якими чинними нормативно-правовими актами на сьогоднішній день не передбачено такої підстави для позбавлення рішення суду законної сили як смерть позивача, в даному випадку - ОСОБА_2 Таким чином, помилковими є твердження відповідача, що наведені у листі від 18.05.2018 №ПІ/14 (том 1, а.с.12-13), а також у відзиві на позовну заяву щодо втрати законної сили рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області, а відтак, і відсутності у позивача права на перерахунок пенсії виходячи з встановленого розміру пенсії померлого станом на день смерті.

Додатково, слід звернути увагу на приписи частини 4 статті 78 КАС України, якою передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, Львівським апеляційним адміністративним судом при розгляді справи №876/2437/15 встановлено, що жодним нормативним актом, яким врегульовані питання призначення та перерахунку пенсії, не передбачено право чи обов'язок комісії з розгляду спірних питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком), виплатою пенсій, визнавати документи, в тому числі довідки про розмір заробітної плати такими, що не відповідають дійсності, оскільки складені на підставі недостовірних документів, а також надавати перевагу одним довідкам над іншими, коли попередні довідки не відкликані підприємством.

Як встановлено Львівським апеляційним адміністративним судом, довідки №486 від 07 грудня 2000 року та №286 від 31 травня 2001 року, видані управлінням у справах архіву адміністрації Ямало-Ненецьким автономним округом, є чинними, підписані уповноваженими на те особами та завірені печаткою, підприємством не відкликані. Крім того, судом не здобуто доказів на підтвердження факту недостовірності відповідних довідок, відтак управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області неправомірно змінило розмір пенсії позивачу - ОСОБА_2

Таким чином, суд вважає помилковими твердження відповідача про невідповідність довідки №286 від 31.05.2001 первинним документам, що наведено у листі Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області від 18.05.2018 №ПІ/14, враховуючи також те, що це привело до протиправного зменшення розміру пенсії позивачу - ОСОБА_1

Отже, судом встановлено, що обов'язок здійснити перерахунок пенсії померлому годувальнику, відповідно до довідки №286 від 31.05.2001, виник в Управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області ще з 28.08.2015 на підставі законного та остаточного рішення суду.

Відповідно до частини 2 статті 37 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника.

Будь-яких інших обмежень розміру пенсії у зв'язку із втратою годувальника чинним законодавством не передбачено.

Як встановлено судом, відповідно до довідки Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, розмір пенсійної виплати станом на день смерті ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1, без надбавок та підвищень становив 7967,02 грн. (том 1, а.с.33) Відповідно до розпорядження на перерахунок пенсії з 01.01.2017, з урахуванням надбавки дітям війни у розмірі 66,43 грн., та підвищення для примусово переселених членів сім'ї реабілітованих в сумі 43,52 грн., ОСОБА_2 призначено довічно пенсію, розмір якої становив 8076,97 грн. (том 1, а.с.187).

З огляду на вказане, позивачу належить право на перерахунок призначеної пенсії, у розмірі 50 відсотків суми пенсії за віком ОСОБА_2, виходячи саме із розміру останньої, станом на ІНФОРМАЦІЯ_1, враховуючи встановлені надбавки та підвищення.

Стосовно строку виплати перерахованої пенсії, суд зазначає, що відповідно до пункту 3 частини 1 статті 45 Закону України "Про загальнобов'язкове державне пенсійне страхування", пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Враховуючи наведене, перерахунок та призначення виплати у належному розмірі пенсії позивача у зв'язку із втратою годувальника слід здійснити починаючи з 20.02.2018.

Додатково слід зазначити, що суд не погоджується із доводами відповідача щодо необхідності застосування при вирішені даного спору приписів статті 1219 Цивільного кодексу України, оскільки такими визначено права та обов'язки особи, які не входять до складу спадщини. Право на пенсію у зв'язку із втратою годувальника не належить до складу спадщини, а є однією із пенсійних виплат, що передбачено положеннями статті 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та відповідно до статті 36 Закону призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що доводи позивача, наведені у позовній заяві є обґрунтованими, твердження відповідача їх не спростовують, а натомість є безпідставними, та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Відтак, позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Сплата судового збору позивачем у розмірі 1410,00 грн, підтверджується оригіналом квитанції №0.0..1 від 10.09.20018 (а.с.3).

Оскільки позивачем у справі документально не підтверджено понесення будь-яких інших судових витрат, то компенсації підлягає лише сплачена сума судового збору.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 255, 263, 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати бездіяльність Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (код ЄДРПОУ - 37824000), що полягає у невиплаті ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) пенсії по втраті годувальника у розмірі 50 відсотків пенсії за віком ОСОБА_2 - протиправною.

Зобов'язати Калуське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (код ЄДРПОУ - 37824000) здійснити перерахунок та призначити виплату пенсії ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) у зв'язку із втратою годувальника в розмірі 50 відсотків пенсії за віком ОСОБА_2, виходячи з розміру його пенсії станом на ІНФОРМАЦІЯ_1, що становив 8076,97 грн, починаючи з 20.02.2018, а також здійснити виплату недоотриманих сум із врахуванням уже проведених виплат.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (код ЄДРПОУ - 37824000) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) сплачену суму судового збору в розмірі 1410 (одна тисяча чотириста десять) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1, адреса: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1.

Відповідач: Калуське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, адреса: вул. Біласа і Данилишина, буд. 2, м. Калуш, Калуський район, Івано-Франківська область, 77304, код ЄДРПОУ - 37824000.

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.