Справа № 2240/3238/18
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2018-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2240/3238/18
РІШЕННЯ

іменем України

15 листопада 2018 рокум. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К.

за участю:секретаря судового засідання Матвійчук А.М. представника позивача ОСОБА_1 представника відповідача Данилюка Р.Т.
розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області у наданні ОСОБА_3 дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 2,9897 га, кадастровий номер НОМЕР_2 для ведення фермерського господарства за межами населених пунктів Радковецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, викладену у листі від 07.03.2018 № Л-20592/0-2675/0/95-18;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області надати ОСОБА_3 дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 2,9897 га, кадастровий номер НОМЕР_2 для ведення фермерського господарства за межами населених пунктів Радковецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що є членом фермерського господарства "Ілля 2007".

13.06.2017 загальними зборами фермерського господарства "Ілля 2007" прийняте рішення про розпаювання рівними частками між членами цього фермерського господарства земельних ділянок площею 10,00 га, розташованих за межами населених пунктів на території Радковецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області.

Наказом відповідача №22-15756-СГ від 03.08.2017 було затверджено документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки державної власності площею 10,00 га, кадастровий номер НОМЕР_3, в результаті поділу якої утворено три земельні ділянки з кадастровими номерами: НОМЕР_2 площею 2,9897 га; НОМЕР_4 площею 3,1487 га; НОМЕР_5 площею 3,8616 га.

Відповідно до статті 55 Закону України "Про землеустрій" позивач звернувся до відповідача із заявою від 07.08.2017, у якій просив надати йому дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), для ведення фермерського господарства за рахунок земель державної власності, розташованої за межами населених пунктів на території Радковецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, з кадастровим номером НОМЕР_2, без зміни її цільового призначення, яка перебувала в оренді одного із членів фермерського господарства "Ілля 2007".

Згідно з листом від 17.08.2017 за №Л-20592/0-11954/6-17 відповідачем повідомлено, що задовольнити клопотання ОСОБА_3, немає можливості. Зазначено, що відповідно до п. 6 ст. 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі. Також вказано, що земельна ділянка в оренді ФГ "Ілля-2007" (договір оренди від 07.11.2007 року), не перебуває.

Вказану відмову позивачем було оскаржено в судовому порядку.

На виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.02.2018 по справі №822/3657/17 Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області повторно розглянуло заяву позивача від 07.08.2017 та листом від 07.03.2018 року № Л-20592/0-2675/0/95-18 вдруге відмовило позивачу у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 2,9897 га, кадастровий номер НОМЕР_2 для ведення фермерського господарства за межами населених пунктів Радковецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області.

На думку позивача, така відмова відповідача є протиправною та прийнята з порушенням вимог чинного законодавства України, а тому звернувся із вказаним позовом до суду.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.10.2018 відкрито провадження у цій справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач в судове засідання не прибув, хоча був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подав.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, та надав суду пояснення за змістом даного адміністративного позову.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, та надав суду пояснення, згідно відзиву поданого на даний адміністративний позов.

В обгрунтування відзиву зазначив, що безоплатно передати земельну ділянку із земель державної власності для ведення фермерського господарства можливо лише у разі перебування такої земельної ділянки в користуванні члена фермерського господарства або юридичної особи - фермерського господарства.

У спірних правовідносинах позивач надав лише договір оренди земельних ділянок від 07.11.2007 загальною площею 10,00 га, укладений між Старокостянтинівською районною державною адміністрацією та гр. ОСОБА_4, строк дії якого закінчився.

Зважаючи на те, що позивачем будь - яких відомостей про користування вказаною земельною ділянкою фермерським господарством "Ілля 2007" або ОСОБА_3, надано не було, підстави для задоволення клопотання позивача про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою - відсутні.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що даний адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач є членом фермерського господарства "Ілля 2007".

13.06.2017 загальними зборами фермерського господарства "Ілля 2007" прийняте рішення про розпаювання рівними частками між членами цього фермерського господарства земельних ділянок площею 10,00 га, розташованих за межами населених пунктів на території Радковецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області.

Наказом відповідача №22-15756-СГ від 03.08.2017 було затверджено вищевказану документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки державної власності площею 10,00 га, кадастровий номер НОМЕР_3, в результаті поділу якої утворено три земельні ділянки з кадастровими номерами: НОМЕР_2 площею 2,9897 га; НОМЕР_4 площею 3,1487 га; НОМЕР_5 площею 3,8616 га.

Відповідно до статті 55 Закону України "Про землеустрій" позивач звернувся до відповідача із заявою від 07.08.2017, у якій просив надати йому дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), для ведення фермерського господарства за рахунок земель державної власності, розташованої за межами населених пунктів на території Радковецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, з кадастровим номером НОМЕР_2, без зміни її цільового призначення, яка перебувала в оренді одного із членів фермерського господарства "Ілля 2007".

Згідно з листом від 17.08.2017 за №Л-20592/0-11954/6-17 відповідачем повідомлено, що задовольнити клопотання ОСОБА_3, немає можливості. Зазначено, що відповідно до п. 6 ст. 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі. Також вказано, що земельна ділянка в оренді ФГ "Ілля-2007" (договір оренди від 07.11.2007 року), не перебуває.

Вказану відмову позивачем було оскаржено в судовому порядку.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.02.2018 по справі №822/3657/17 адміністративний позов ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (вул. Інститутська, 4/1, м. Хмельницький, ) про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Головного Управління Держгеокадастру у Хмельницькій області у наданні ОСОБА_3 дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 3,8616 га із кадастровим номером НОМЕР_5 для ведення фермерського господарства за межами населених пунктів Радковецької сільської ради Хмельницької області, яка оформлена листом від 17 серпня 2017 року за № Л-20592/0-11954/6-17.

Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 02.08.2017 про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 3,8616 га із кадастровим номером НОМЕР_5 для ведення фермерського господарства за межами населених пунктів Радковецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області.

В решті вимог відмовлено.

На виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.02.2018 по справі №822/3657/17 Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області повторно розглянуло заяву позивача від 07.08.2017 та листом від 07.03.2018 року № Л-20592/0-2675/0/95-18 вдруге відмовило позивачу у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 2,9897 га, кадастровий номер НОМЕР_2 для ведення фермерського господарства за межами населених пунктів Радковецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області.

В обгрунтування відмови зазначено, що з поданих позивачем документів встановлено, що земельна ділянка, яку він має намір отримати у власність перебувала у користуванні гр. ОСОБА_4. згідно із договором оренди до 07.11.2007. Вказана земельна ділянка не перебувала та не перебуває у оренді (користуванні) фермерського господарства "Ілля 2007", оскільки гр. ОСОБА_4, не є засновником цього фермерського господарства, та не є власником земельної ділянки.

Також в листі зазначено, що оскільки земельна ділянка не перебувала у користуванні позивача, підстави для задоволення його клопотання - відсутні.

Позивач, розцінюючи вищезазначений лист відповідача як відмову в задоволенні його заяви, звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наведене нижче.

Відповідно до пункту "а" частини 3 статті 22 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Згідно з частиною 1 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до пункту "а" частини 1 статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району.

Згідно з частиною 3 статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Статтею 31 ЗК України визначено, що землі фермерського господарства можуть складатися із:

а) земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі;

б) земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності;

в) земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

Громадяни - члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).

Згідно з частиною 1 статті 32 ЗК України громадянам України - членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність надані їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради.

Частиною 1 та 2 статті 13 Закону України "Про фермерське господарство" визначено, що члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).

Членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність із раніше наданих їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. Земельні ділянки, на яких розташовані житлові будинки, господарські будівлі та споруди фермерського господарства, передаються безоплатно у приватну власність у рахунок земельної частки (паю).

Відповідно до частини 6 статті 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з частиною 7 статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Таким чином, за результатами розгляду заяви позивача про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою, відповідач повинен був прийняти одне з таких рішень: про надання дозволу на розроблення відповідної документації із землеустрою, або про відмову у наданні відповідного дозволу із зазначенням причин відмови.

Підставою для відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як видно з матеріалів справи, 07.03.2018 року Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області листом № Л-20592/0-2675/0/95-18 повторно відмовило позивачу у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення фермерського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності площею 2,9897 га за межами населених пунктів Радковецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області.

У листі зазначається, що з поданих позивачем документів встановлено, що земельна ділянка, яку він має намір отримати у власність перебувала у користуванні гр. ОСОБА_4, згідно із договором оренди до 17.08.2017. Вказана земельна ділянка не перебувала та не перебуває у оренді (користуванні) фермерського господарства "Ілля 2007", оскільки гр. ОСОБА_4, не є засновником цього фермерського господарства, та не є власником земельної ділянки.

Також в листі зазначено, що оскільки земельна ділянка не перебувала у користуванні позивача, підстави для задоволення його клопотання - відсутні.

Суд критично оцінює таке обгрунтування вказаної відмови, оскільки позивач разом з ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, є членами фермерського господарства "Ілля 2007".

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №22-1245-СГ від 24.01.2017 ОСОБА_4, як засновнику фермерського господарства "Ілля 2007" надано дозвіл на поділ земельної ділянки на території Радковецької сільської ради Старокостянтинівського району, що перебувала в оренді на підставі договору оренди від 07.11.2007.

ОСОБА_4 надав Головному управлінню Держгеокадастру у Хмельницькій області виготовлену технічну документацію із землеустрою, щодо поділу вказаної земельної ділянки з матеріалами про зміну її площі.

Наказом відповідача №22-15756-СГ від 03.08.2017 було затверджено вищевказану документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки державної власності площею 10,00 га, кадастровий номер НОМЕР_3, в результаті поділу якої утворено три земельні ділянки з кадастровими номерами: НОМЕР_2 площею 2,9897 га; НОМЕР_4 площею 3,1487 га; НОМЕР_5 площею 3,8616 га.

Також, суд звертає увагу відповідача на те, що заяву про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 2,9897 га, кадастровий номер НОМЕР_2 для ведення фермерського господарства за межами населених пунктів Радковецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, позивач подав 07.08.2017, у період дії договору оренди земельних ділянок від 07 листопада 2007 року (строк дії до 17 серпня 2017 року).

Вказане у листі від 07.03.2018 № Л-20592/0-2675/0/95-18 обгрунтування відповідача при наданні відмов позивачу в надані дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, на думку суду, не відповідає вимогам чинного законодавства.

Також, в даному випадку, чіткої відповіді на подану позивачем заяву, де конкретно ставилось питання про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, позивачу надано не було.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач не вирішив питання за результатом звернення позивача згідно з вимогами статті 118 ЗК України.

У рішенні від 20.10.2011 року у справі "Rysovskyy v. Ukraine" Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип "належного урядування" передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб ("Beyeler v. Italy", "Oneryildiz v. Turkey", "Megadat.com S.r.l. v. Moldova", "Moskal v. Poland"). На державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Lelas v. Croatia" і "Toscuta and Others v. Romania") і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (Oneryildiz v. Turkey", та "Beyeler v. Italy").

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків ("Lelas v. Croatia").

З урахуванням частини 7 статті 118 Земельного кодексу України за наявності відповідних підстав, відповідач як орган державної влади приймає рішення про відмову щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою. Таке рішення відповідач не приймав.

Тому, відмовивши позивачу щодо надання дозволу без прийняття відповідного наказу відповідач порушив порядок надання таких дозволів, визначений статтею 118 Земельного кодексу України.

У частині 7 статті 118 Земельного кодексу України наведено два варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою: 1) надати дозвіл; 2) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

Водночас, у частині 7 статті 118 Земельного кодексу України не визначено, в якій саме правовій формі вирішується це питання. Зокрема, чи необхідно приймати відповідне рішення органу з цього питання чи достатньо відповіді у формі листа.

Правовий статус Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області визначений Положенням про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 року № 333 (далі - Положення №333).

Згідно з пунктом 8 Положення №333 про Головне управління Держгеокадастру в Хмельницькій області у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.

Разом з тим, на думку суду, Положення №333 не є документом, який носить імперативний характер, при цьому Земельний кодекс України не передбачає, яким саме документом має здійснюватись відмова у задоволенні клопотання про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою, а також враховуючи те, що лист відповідача - це документ, що містить відомості, за які попередньо було зроблено запит, то офіційний лист можна вважати належним документом щодо відмови у задоволенні зазначеного вище клопотання.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність визнання протиправною відмови Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області у наданні ОСОБА_3 дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 2,9897 га, кадастровий номер НОМЕР_2 для ведення фермерського господарства за межами населених пунктів Радковецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, викладену у листі від 07.03.2018 № Л-20592/0-2675/0/95-18.

Що стосується вимоги позивача зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області надати ОСОБА_3 дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 2,9897 га, кадастровий номер НОМЕР_2 для ведення фермерського господарства за межами населених пунктів Радковецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

У своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі №21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Аналогічна правова позиція з урахуванням висновків Верховного Суду України наведена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 19.05.2016 у справі №К/800/32729/15.

З огляду на наявність у суду права, за умови задоволення вимог адміністративного позову, прийняти рішення про зобов'язання відповідача вчити певні дії, а також враховуючи триваючу протиправність дій відповідача, неодноразові звернення позивача до відповідача з одного і того ж питання щодо надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою та безпідставні відмови в його наданні, суд приходить до висновку, що позивачем обрано вірний спосіб захисту порушених прав, у зв'язку з чим вказана вимога також підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання відповідача подати до суду звіт про виконання судового рішення та встановити строк для виконання рішення, суд зазначає таке.

Відповідно до положень частини 1 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Як вбачається з вищенаведених норм Кодексу адміністративного судочинства України, зобов'язання суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом, а не обов'язком суду.

Виходячи з обставин цієї справи, суд приходить до висновку про безпідставність даної вимоги позивача, оскільки позивачем не наведено аргументованих доводів, а судом під час розгляду справи не встановлено доказів, що свідчили б про те, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення суду.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч вимог даної статті, відповідач не довів та не обгрунтував суду правомірність відмови у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою.

З урахуванням наведеного, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З врахуванням ч.1 ст.139 КАС України, яка передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, з відповідача слід стягнути сплачений судовий збір на користь позивача в сумі 704,80 грн.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити дії, - задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області у наданні ОСОБА_3 дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 2,9897 га, кадастровий номер НОМЕР_2 для ведення фермерського господарства за межами населених пунктів Радковецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, викладену у листі від 07.03.2018 року № Л-20592/0-2675/0/95-18.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області надати ОСОБА_3 дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 2,9897 га, кадастровий номер НОМЕР_2 для ведення фермерського господарства за межами населених пунктів Радковецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області.

Стягнути на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 704, 80 грн., (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 19 листопада 2018 року

Позивач:ОСОБА_3 (АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1)
Відповідач:Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (вул. Інститутська, 4/1,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 39767479)

Головуючий суддя В.К. Блонський