Справа № 405/4792/17
Суддя: Іванова Л. А.
Дата ухвалення: 2017-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 405/4792/17
Провадження №2-а/405/193/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2017 року Ленінський районний суд м.Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Береді Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кропивницькому адміністративну справу № 405/4792/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону № 2 УПП м. Кривий Ріг лейтенанта поліції Головенка Андрія Володимировича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти № 1 батальйону № 2 УПП м. Кривий Ріг лейтенанта поліції Головенка А.В. про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення. На обґрунтування позову позивач зазначив, що26.08.2017 року відповідачем відносно нього (позивача) було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 443555, якою його (позивача) притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

З зазначеною постановою позивач не згоден, вважає її необґрунтованою, безпідставною, та такою, що підлягає скасуванню, зазначивши, при цьому, на обґрунтування заперечень, що,як вбачається з оскаржуваної постанови, відповідач зупинив його (позивача) 26.08.2017 року за перехрестям вул. Ракітіна та Симбірцева в м. Кривий Ріг, зазначивши, що він (позивач) проїхав перехрестя при вимкненій додатковій секції на світлофорі, у зв'язку з чим останнім була винесена оскаржувана постанова, разом з тим, позивач зазначив, що Правил дорожнього руху він не порушував, крім того, службовий автомобіль поліції знаходився на відстані більш як 200 метрів від світлофора і об'єктивно відповідачу не було видно його (світлофора) сигнали, які він показує, враховуючи і додаткові секції, більш того, світлофор був розташований зворотньою стороною до інспектора, який зазначав, що його (позивача) проїзд перехрестя при виключеній додатковій секції сигналу світлофора є його (інспектора) припущенням. Вказав, що він (позивач) зробив в постанові запис про те, що він не згоден з постановою і коротко обгрунтував свої заперечення.

Крім того, позивач зазначив, що відповідач в порушення вимог ст. 278 КУпАП розглянув справу про адміністративне правопорушення за місцем зупинки його (позивача) автомобіля, при цьому, відповідно до вимог зазначеної статті справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто, за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, що в даному випадку є м. Кривий Ріг, вул. Шурупова, де розташоване Управління патрульної поліції Покровське відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області, при цьому, інспектор роти № 1 батальйону № 2 УПП м. Кривий Ріг лейтенант поліції Головенко А.В., розглянувши адміністративну справу на місці зупинки транспортного засобу, не дав можливості йому (позивачу) скористатися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, зокрема, право на достатній проміжок часу для підготовки до розгляду справи на правову допомогу адвоката, ознайомлення з матеріалами справи. Більш того, відповідачем не були вирішені питання при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, що передбачено ст. 278 КУпАП, крім того, не було оголошено посадову особу, яка розглядає справу, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були досліджені докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи.

Таким чином позивач вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 443555 від 26.08.2017 року,винесена відповідачем - інспектором роти № 1 батальйону № 2 УПП м. Кривий Ріг лейтенантом поліції Головенком А.В. з порушенням вимог ст. ст. 268, 278, 279, 280КУпАП, на підставі чого просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 443555 від 26.08.2017 року, якою його (позивача) притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Ухвалою суду від 07.09.2017 року позов ОСОБА_1 було залишено без руху.

Ухвалою суду від 22.09.2017 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

При цьому, приймаючи до уваги, що з 15.12.2017 року набрав чинності КАС України в редакції Закону №2147-VIIIвід 03.10.2017 року, та відповідно до п.10 ч.1 Розділу VII Перехідні положення КАС України розгляд справи здійснено за правилами КАС України в редакції Закону№2147-VIIIвід 03.10.2017 року.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання надав заяву за вх. № 31095 від 19 грудня 2017 року, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених позові. Просив позов задовольнити.

Відповідачінспектор роти № 1 батальйону № 2 УПП м. Кривий Ріг лейтенант поліції Головенко А.В. в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 27.11.2017 року уповноваженою особою, причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання про відкладення розгляду справи, а також заперечення (відзив на позов) не надходили.

Зваживши обставини, викладені в позовній заяві, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 26.08.2017 року інспекторомроти № 1 батальйону № 2 УПП м. Кривий Ріг лейтенантом поліції Головенком А.В. відносно ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягненняпо справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №443555, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.

Постанова мотивована тим, що 26.08.2017року о 14 год. 00 хв. на вул. Симбірцева, 4 в. м. Кривий Ріг, водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем-Renault megane, ДНЗ НОМЕР_2, проїхав регульоване перехрестя вул. Ракітіна та вул.Симбірцева при вимкненій додатковій секції сигналу світлофора, чим порушив п.п.8.7.3 (з) Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП.

Правомірність та законність прийнятого суб'єктом владних повноважень рішення у формі постанови оскаржується позивачем.

Частина 2 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до п. 8.1 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до п. 8.7 ПДР України світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально. Сигнали світлофора можуть бути з нанесеною суцільною чи контурною стрілкою (стрілками), із силуетом пішохода, X-подібні. На рівні червоного сигналу світлофора із вертикальним розташуванням сигналів може встановлюватися табличка білого кольору із нанесеною на ній стрілкою зеленого кольору.

Відповідно до п.8.7.3. (;cd=1&ala;ved=0ahUKEwisraa0k_fUAhXBYJoKHQFGAVUQFgglMAA&aз) ПДР України сигнали світлофора мають такі значення, зокрема,вимкнений сигнал додаткової секції забороняє рух у напрямку, вказаному її стрілкою (стрілками).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Виходячи із норм, викладених в ст. 71 КАС України, за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає саме на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Виходячи із норм, викладених в ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає саме на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України).

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

При цьому, судом не приймаються до уваги доводи позивача про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення слід було здійснювати відповідачем за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, а не на місці зупинки транспортного засобу, виходячи з наступного.

При вирішенні спорів про правомірність розгляду органами Національної поліції справ про адміністративне правопорушення одразу після їх вчинення та складання постанов про притягнення до адміністративної відповідальності одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення, а також правомірність винесення органами Національної поліції постанови про накладення адміністративного стягнення без складання протоколу про адміністративне правопорушення у скороченому провадженні існують розбіжності.

Розбіжності виникли через різне розуміння змісту словосполучення "на місці вчинення правопорушення", використане в статті 258 КУпАП, якою встановлено випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення, та словосполучення "за місцем його вчинення", вжитого в частині першій статті 276 цього Кодексу, яка визначає місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Зазначену проблему аналізував Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП.

Так, у пункті 2.4 мотивувальної частини вказаного рішення зазначено, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Тому, винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення, у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, де КУпАП не передбачено процедуру скороченого провадження, є неправомірним і призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

Разом із тим, слід враховувати, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" від 14.07.2015 № 596-VIII, який був прийнятий після винесення рішення Конституційним Судом України 26.05.2015 по справі № 5-рп/2015, внесено зміни до ст. 258 КУпАП та передбачено скорочене провадження у справах про адміністративне правопорушення у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а саме відсутність необхідності складати адміністративний протокол, застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП.

Крім того, в мотивувальній частині вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у частинах 1, 2 ст. 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Разом з тим, зміни до ст.258 КУпАП, якими надано можливість працівникам Національної поліції не складати протоколи про адміністративні правопорушення, та Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, якою урегульовано порядок оформлення адміністративних правопорушень саме у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, набрали чинності пізніше, ніж було прийняте вищевказане рішення Конституційного Суду України.

Таким чином, приписи рішення Конституційного Суду України по справі № 5-рп/2015 від 26.05.2015 року повинні застосовуватись з урахуванням законодавчих змін, що відбулися у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, внесених Законом України від 14.07.2015 № 596-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху» та вищевказаною Інструкцією.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП. Частина друга ст. 258 КУпАП передбачає, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до Національної поліції. Відповідно до ст. 222 КУпАПоргани Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (в тому числі ч.2ст. 122 КУпАП). Частиною 5 ст. 258 КУпАП не передбачені винятки щодо необхідності складання протоколу за правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху у разі заперечення особи щодо встановленого порушення.

При цьому, суд, не заперечуючи наявності у працівників органів Національної поліції, і, зокрема, відповідача - інспектора роти № 1 батальйону № 2 УПП м. Кривий Ріг лейтенанта поліції Головенка А.В. повноважень щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці вчинення та винесення постанови про адміністративне правопорушення без складення протоколу, вважає що правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване.

Більш того, відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинно компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення, оскільки протокол є не лише засобом фіксації вчинення правопорушення, а й доказом дотримання (недотримання) посадовою особою, яка його складає, процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі за ч. 2 ст. 122 КУпАП, відбувається в скороченому вигляді, а саме: фіксація адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Тим самим, судом відзначається, що твердження позивача про те, що він, керуючи 26.08.2017 року транспортним засобом - автомобілем НОМЕР_1, не порушував Правил дорожнього руху України, зокрема п. 8.7.3 (з) - переїзд перехрестя на вимкнений сигнал додаткової секції світлофора,не спростовані відповідачем шляхом по дання суду належних та допустимих доказів, суд приходить до висновку, що постанова серії БР № 443555від 26.08.2017 року в справі про адміністративне правопорушення, винесена суб'єктом владних повноважень - інспектором роти № 1 батальйону № 2 УПП м. Кривий Ріг лейтенантом поліції Головенком А.В., не містить достатніх та беззаперечних доказів порушення позивачем ОСОБА_1 вимог п. 8.7.3. (з) ПДР України та, як наслідок, вчинення ним адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, більш того, вина позивача не підтверджується будь-якими іншими, передбаченими процесуальним законом доказами.

Як наслідок, судом не встановлено, з яких саме міркувань виходив відповідач інспектор роти № 1 батальйону № 2 УПП м. Кривий Ріг лейтенант поліції Головенко А.В., визнаючи позивача винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, та у порушенні ним вимог п. 8.7.3. (з)ПДР України, а саме:проїзд перехрестя на вимкнений сигнал додаткової секції світлофора, яким чином давав оцінку та досліджував обставини, на підставі яких прийшов до висновку та виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення, притягнувши позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, у зв'язку з чим та за наведених вище обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість твердження позивача про безпідставність винесеної відповідачем відносно нього постанови і накладення адміністративного стягнення за відсутності в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не проведено всебічного, повного та об'єктивного з'ясування всіх обставин справи, на підставі чого адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, постанова в справі про адміністративне правопорушення серії БР № 443555 від 26.08.2017року відносно ОСОБА_1, як така, що винесена суб'єктом владних повноважень інспектором роти № 1 батальйону № 2 УПП м. Кривий Ріг лейтенантом поліції Головенком А.В., в порушення вимог ст.ст. 245, 251, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 5, 6, 9, 72, 77, 132, 139, 241, 242, 244, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, ч. 2 ст. 122, ст.ст. 251, 254, 256,283, 288, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху України, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №106 від 10 жовтня 2001 року, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону № 2 УПП м. Кривий Ріг лейтенанта поліції Головенка Андрія Володимировича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 443555 від 26 серпня 2017 року, винесену інспектором роти № 1 батальйону № 2 УПП м. Кривий Ріг лейтенантом поліції Головенком Андрієм Володимировичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.295 КАС України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова