Справа № 812/258/17
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2018-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

14 листопада 2018 року

Київ

справа №812/258/17

адміністративне провадження №К/9901/5083/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Пасічник С.С., Шипуліної Т.М., розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргуОфісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - ОВПП)
на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 10.08.2017(суддя Т.В. Смішлива)
та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 06.11.2017(колегія у складі суддів: Л.В. Ястребова, І.В. Васильєва, І.Д. Компанієць)
у справі № 812/258/17
за позовомПублічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» (далі - ПАТ «Луганськтепловоз»)
доОВПП
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Луганськтепловоз» звернулось до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Луганську Межрегіонального головного управління ДФС (далі - СДПІ, що замінено ухвалою суду його правонаступником - ОВПП), у якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 14.11.2016 № форми «ПС», яким за платежем «Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), код платежу 14060100, нараховано суму штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1020,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що відповідачем застосовано до нього штрафні санкції за порушення строків подання податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2014 року. При цьому податковим органом не прийнято до уваги тієї обставини, що порушення строків обумовлено виникненням форс-мажорних обставин, що підтверджується відповідними Сертифікатами Торгово-промислової палати України, про які ним неодноразово повідомлялось відповідача, шляхом направлення заяв про продовження граничних термінів подання податкової звітності.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 10.08.2017, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 06.11.2017, позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення СДПІ № від 14.11.2016 про застосування до ПАТ «Луганськтепловоз» штрафних санкції у сумі 1020,00 грн.

Мотивуючи своє рішення,, суд першої інстанції, з чим погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідач не мав права застосовувати до позивача штрафні санкції, у зв'язку із пропуском ним граничного терміну подання податкової звітності, зокрема за жовтень 2014 року, оскільки ПАТ «Луганськтепловоз» здійснює господарську діяльність на території проведення антитерористичної операції, а Сертифікатом (висновком) Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили від 11.11.2014 № 1478 засвідчено настання обставин непереборної сили у ПАТ «Луганськтепловоз», а тому він (позивач) є звільненим від відповідальності за неналежне виконання обов'язків із подання податкової декларації в установлені Податковим кодексом України (далі - ПК України) строки.

Не погоджуючись з даними рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати, відмовивши у задоволенні позову повністю, оскільки вважає, що вони були прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказується на те, що суди дійшли помилкового висновку про обґрунтованість позовних вимог невірно оцінивши залучені до справи докази та неправильно застосувавши при цьому норми матеріального і процесуального права.

В письмовому відзиві, який надійшов до Верховного Суду, позивач просить залишити касаційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржувані рішення судів - без змін.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що до вересня 2016 року позивач перебував на податковому обліку в СДПІ.

Податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2014 року позивачем подано до контролюючого органу 03.04.2015, тобто з порушенням граничного терміну, встановленого підпункту 49.18.1. пункту 49.18 статті 49 ПК України, що було виявлено відповідачем під час проведеної камеральної перевірки, про що складено акт від 31.10.2016 № 75/28-05-40/05763797.

На цій підставі СДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення № від 14.11.2016 про застосування штрафних санкцій у розмірі 1020,00 грн.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 19.12.2014 позивачем направлено відповідачу заяву про продовження граничних строків подання податкових декларацій з податку на додану вартість, обґрунтовану тим, що він знаходиться на території проведення антитерористичної операції та наявністю форс-мажорних обставин, настання яких підтверджено сертифікатом Торгово-промислової палати України.

В подальшому позивач неодноразово звертався до податкових органів із заявами щодо розгляду питання продовження строку подання податкової звітності. Проте вони, як і заява, яка подана позивачем 19.12.2014 були не задоволені відповідачем з різних на то формальних підстав, таких як необхідності додаткового вивчення, чи то як розгляд таких заяв протягом тридцяти днів з дня закінчення обставин непереборної сили.

Відповідно до приписів пункту 102.6. статті 102 ПК України (в редакції , що діяла на час виникнення спірних правовідносин) граничні строки для подання податкової декларації, підлягають продовженню керівником контролюючого органу (його заступником) за письмовим запитом платника податків, якщо такий платник податків протягом зазначених строків мав обмежену свободу пересування у зв'язку з ув'язненням чи полоном на території інших держав або внаслідок інших обставин непереборної сили, підтверджених документально.

В підтвердження існування обставин непереборної сили, які унеможливили подання в строк до 20.11.2014 податкової звітності за жовтень 2014 року, ПАТ «Луганськтепловоз» надало Сертифікати Торгово-промислової палати України, якими засвідчено настання форс-мажорних обставин з липня 2014 року Товариству при здійсненні господарської діяльності на території м. Луганська.

ОВПП вважає відсутніми підстави для врахування Сертифікатів Торгово-промислової палати України при вирішенні питання щодо застосування положень пункту 102.6. статті 102 ПК України, оскільки в порушення пункту 6.2 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого Рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18 грудня 2014 року N 44(5), в наданих Товариством сертифікатах не зазначено щодо яких саме податкових декларацій встановлено наявність форс-мажорних обставин.

Відповідно до приписів частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діяла до 15.12.2017) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Ці положення кореспондуються з вимогами частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15.12.2017).

Не прийнявши до уваги при розгляді заяви Товариства про продовження граничних строків для подання податкової декларації місцезнаходження позивача на території проведення антитерористичної операції, не врахувавши з виключно формальних причин висновків Торгово-промислової палати України з цього приводу, відповідач, всупереч приписів частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діяла до 15.12.2017), не довів належними та допустимими доказами, що при прийнятті рішення про застосування штрафних санкцій за несвоєчасне подання податкової звітності він діяв обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; добросовісно; розсудливо та з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

За таких обставин судами попередніх інстанцій прийнято правильне по суті рішення щодо задоволення адміністративного позову. Доводи касаційної скарги не місять спростування вказаним обставинам, що свідчить про її необґрунтованість.

Враховуючи вищенаведене, Суд касаційної інстанції погоджується з позицією судів першої та апеляційної інстанцій, не спростованими доводами касаційної скарги, про наявність законних підстав для задоволення позову.

Суд касаційної інстанції визнає, що суди не допустили неправильного застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до частини третьої статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а постанову Луганського окружного адміністративного суду від 10.08.2017 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 06.11.2017 - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

........................

........................

.............................

В.П.Юрченко
С.С.Пасічник
Т.М. Шипуліна
Судді Верховного Суду