Справа № 826/3528/17
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/3528/17 Суддя (судді) першої інстанції: Кузьменко В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

Суддів: Епель О.В.,

Степанюка А.Г.,

при секретарі: Мідянці А.А.,

за участю:

представника позивача Скотинюк Я.Н.,

представника відповідача Радзієвського Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ОТІС» на рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 31 липня 2018 року по справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «ОТІС» до Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа: Київська міська рада, Офіс великих платників податків ДФС, про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії, стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач, Приватне акціонерне товариство «ОТІС», звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльності відповідача щодо невнесення змін до Державного земельного кадастру щодо них як землекористувачів; зобов'язати відповідача внести такі зміни до Державного земельного кадастру та стягнути з відповідача кошти на відшкодування шкоди, завданої його бездіяльністю, у розмірі сплаченого земельного податку в сумі 281 157,31 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 31 липня 2018 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ПрАТ «ОТІС» не є землекористувачем земельної ділянки, на якій знаходиться асфальто-бетонне покриття, а відтак, обов'язок по сплаті земельного податку обумовлюється лише наявністю безпідставного запису в земельному кадастрі. Крім того, зазначає, що відповідач уповноважений здійснювати заходи для державної реєстрації земельних ділянок комунальної власності у Державному земельному кадастрі та подавати до вказаного кадастру відповідну документацію із землеустрою стосовно таких ділянок та відповідних змін, які можливі у зв'язку із цим.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначається про правомірність судового рішення, оскільки, ведення та внесення змін до Державного земельного кадастру віднесено виключно до повноважень Державної служби України з питань геодезії , картографії та кадастру та його територіальних органів та не відноситься до повноважень Департаменту земельних ресурсів Київської міської ради.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримала і просила її задовольнити, в той час, як представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду справи інші учасники до суду не прибули, що, відповідно до ч. 2 ст.313 КАС України, не є перешкодою для судового розгляду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом установлено і підтверджується матеріалами справи, що листом Департаменту земельних ресурсів КМДА від 28 січня 2015 року №ЛПВ-3740 ПрАТ «ОТІС» повідомлено про необхідність оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку по вулиці Дружківська у Святошинському районі міста Києва, площею 0,3397 га., обліковий код 88:081:002, яка передана Київському заводу ліфтів Міністерства комунального господарства УРСР, правонаступником якого є позивач, у тимчасове користування рішенням Виконавчого комітету Київської міської ради від 04 червня 1974 року №821/25 «Про тимчасове закріплення земельної ділянки за Київським заводом ліфтів Міністерства комунального господарства УРСР для тимчасового складу готових ліфтів».

29 серпня 2016 року та 26 жовтня 2016 року позивач звертався до Департаменту земельних ресурсів КМДА із заявами про внесення змін до бази даних міського земельного кадастру щодо ПрАТ «ОТІС» як землекористувача вказаної земельної ділянки, у зв'язку з тим, що земельна ділянка ним не використовується.

За результатами розгляду вказаних заяв відповідач у листах від 07 жовтня 2016 року №8 та від 04 січня 2017 року №057028-87 повідомив позивача про відсутність підстав для внесення відповідних змін до надходження звернення нового власника (балансоутримувача) приміщень та перереєстрації на нього земельної ділянки.

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відмовляючи у задоволені адміністративного позову, суд першої інстанції дійшов до висновку про його необґрунтованість, при цьому, виходив з наступного.

Так, правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру визначаються Законом України «Про державний земельний кадастр» від 07.07.2011 №3613 (далі - Закон №3613).

Відповідно до частини 1 ст. 193 Земельного кодексу України та частини першої статті 1 Закону №3613 державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Відповідно до ч. 1 ст. Закону №3613 ведення Державного земельного кадастру здійснюється шляхом: створення відповідної державної геодезичної та картографічної основи, яка визначається та надається відповідно до цього Закону; внесення відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру; внесення змін до відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру; оброблення та систематизації відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру.

Положеннями ст. 6 вказаного Закону встановлено, що ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Держателем Державного земельного кадастру є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Адміністратором Державного земельного кадастру є державне підприємство, що належить до сфери управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, і здійснює заходи із створення та супроводження програмного забезпечення Державного земельного кадастру, відповідає за технічне і технологічне забезпечення, збереження та захист відомостей, що містяться у Державному земельному кадастрі.

Повноваження органів, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру, визначені статтею 7 вказаного Закону.

Частиною 1, 4, 6 ст. 9 Закону №3613 встановлено, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки.

Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, про відмову у здійсненні таких дій.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року №15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Відповідно до п. 3 вказаного положення основним завданням Держгеокадастру є ведення та адміністрування Державного земельного кадастру, інформаційна взаємодія Державного земельного кадастру з іншими інформаційними системами в установленому порядку.

Підпунктом 9 ч.4 Положення про Головне управління Держгеокадастру у м.Києві, затвердженим наказом міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 №33 встановлено, що про Головне управління Держгеокадастру у м.Києві здійснює ведення Державного земельного кадастру (на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці) інформаційну взаємодію Державного земельного кадастру з іншими інформаційними системами в установленому порядку.

Відповідно до п. 5 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051, передбачено, що ведення Державного земельного кадастру здійснює Держгеокадастр та його територіальні органи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що ведення та внесення змін до Державного земельного кадастру віднесено виключно до повноважень Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та її територіальних органів.

У свою чергу, Департамент земельних ресурсів Київської міської ради (КМДА) у своїй діяльності керується положенням про Департамент земельних ресурсів Виконавчого органу КМР (КМДА), затвердженим рішенням Київської міської ради від 19.12.2002 №182/342.

Водночас, рішенням Київської міської ради від 18 квітня 2013 року №194/9251 Про ведення міського земельного кадастру (далі по тексту - Рішення), організовано ведення міського земельного кадастру - електронної (автоматизованої) геоінформаційної системи і бази даних, що забезпечує збирання, оброблення, аналіз, моделювання, постачання геопросторових даних і відображає черговий стан використання та охорони земель комунальної власності територіальної громади та інших земель міста Києва. Ведення міського земельного кадастру покладено на Департамент земельних ресурсів.

Отже, як вірно зазначає суд першої інстанції, позовні вимоги покликані до неналежного відповідача, тому задоволенню не підлягають.

Крім того, як установлено судом першої інстанції і не заперечується позивачем, між ПрАТ «ОТІС» та ПП «Експотранс» укладено договір оренди від 31.12. 2015 року №ДО-16, за умовами якого ПрАТ «ОТІС» (орендодавець) передає ПП «Експотранс» (орендар) в строкове платне користування «Покриття асфальтобетонне», що розташоване за адресою: вул. Дружківська, 7, в Святошинському районі міста Києва загальною площею 2909 м.кв. (код ділянки 88:081:002).

Пунктом 1.2 вказаного договору встановлено, що «Покриття асфальтобетонне» надається в оренду разом з: територією, на якій знаходиться, а також прилеглою територією; правами використання шляхів та доріг, що ведуть до «Покриття асфальтобетонне»; правами вільного використання інженерно-господарських комунікацій відповідно до частки орендованої площі, а також правом розташування за погодженням з орендодавцем, додаткових комунікацій, які є необхідними для нормальної експлуатації «Покриття асфальтобетонне», а також правом поточного ремонту та оновлення цих комунікацій.

Відповідно до пункту 4.1 договору, термін оренди встановлено з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року.

Наведене свідчить про те, що позивачем використовувалась спірна земельна ділянка з метою отримання доходу за вказаним договором оренди.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи і судове рішення ухвалено у відповідності до норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ОТІС» - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 31 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Постанова в повному обсязі складена 19.11.2018.

Головуючий-суддя Л.В.Губська

Судді О.В.Епель

А.Г.Степанюк