Справа № 826/8577/17
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2018-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 жовтня 2018 року 15:02 № 826/8577/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., при секретарі судового засідання Семеняці А.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 АДРЕСА_2

до Київської міської ради ( 01601, м. Київ, вул. Хрещатик, 36),

Постійної комісії з питань містобудування, архітектури та

землекористування Київської міської ради (01001, м. Київ, вул. Хрещатик,

буд. 36)

про визнання протиправними та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

за участю представників сторін:

представник позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3

представник відповідача 1: Рог О.В.

представник відповідача 2: не прибув

Відповідно до частини шостої статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 23.10.2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Позивач, в особі ОСОБА_1 (надалі - Позивач), звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Київської міської ради (надалі - Відповідач 1), Постійної комісії з питань містобудування, архітектури та землекористування Київської міської ради (надалі - Відповідач 2), в якому просить: визнати протиправним і скасувати Рішення Київської міської ради від 20.04.2017р. №195/2417«Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_3 гр. ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд»; скасувати, як протиправне, рішення Постійної комісії з питань містобудування, архітектури та землекористування Київської міської ради, викладене в протоколі засідання №26 від 16.11.2016р по справі - клопотанні К-26490, яким комісія відхилила підготовленій Департаментом земельних ресурсів проект рішення «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_3 гр. ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд»; зобов'язати Київську міську раду у місячний строк, на підставі підготовленого Департаментом земельних ресурсів Київської державної адміністрації проекту рішення "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_3 гр. ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (справа - клопотання К-26490)», надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_3 гр. ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 20.11.2017 р.

В судовому засіданні 20.11.2017 р., Судом прийнято рішення про відкладення розгляду справи до 18.12.2017 р. для надання часу Позивача ознайомитися з клопотанням про закриття провадження.

У відповідності до Довідки про не здійснення фіксування судового засідання від 18.12.2017 р. розгляд справи відкладено до 26.02.2018 р. у зв'язку з перебуванням головуючого судді Федорчука А.Б. на лікарняному.

Згідно Довідки про не здійснення фіксування судового засідання від 26.02.2018 р. розгляд справи відкладено до 02.03.2018 р.

У відповідності до Довідки про не здійснення фіксування судового засідання від 02.03.2018 р. розгляд справи відкладено до 17.04.2018 р. з технічних причин.

Згідно Довідки про не здійснення фіксування судового засідання від 17.04.2018 р. розгляд справи відкладено до 22.05.2018 р. зважаючи на неявку представників сторін.

У відповідності до Довідки про не здійснення фіксування судового засідання від 22.05.2018 р. розгляд справи відкладено до 02.07.2018 р. у зв'язку з перебуванням головуючого судді Федорчука А.Б. у відпустці.

Згідно Довідки про не здійснення фіксування судового засідання від 02.07.2018 р. розгляд справи відкладено до 23.07.2018 р. у зв'язку з перебуванням головуючого судді Федорчука А.Б. на лікарняному.

В судовому засіданні 23.07.2018 р., Судом прийнято рішення про відкладення розгляду справи до 03.09.2018 р.

Так, в судовому засіданні 03.09.2018 р., Судом оголошено перерву в розгляді справи до 09.10.2018 р. на стадії запитань.

В судовому засіданні 09.10.2018 р., Судом оголошено перерву в розгляді справи до 16.10.2018 р. для надання часу Позивачу ознайомитися з матеріалами справи.

Так, в судовому засіданні 16.10.2018 р., Судом оголошено перерву в розгляді справи до 23.10.2018 р. на стадії дослідження доказів.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що спірне рішення суперечить нормам абзацу першого частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України, оскільки таке рішення не містить підстав, передбачених законом, для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, які є вичерпними.

Відповідач 1 заперечував проти задоволення позову, оскільки частина земельної ділянки потрапляє до території захисних земельних насаджень, а отже рішення прийнято у відповідності до вимог законодавства.

Представник Відповідача 2 в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

В С Т А Н О В И В:

Судом встановлено, що Позивач 11.01.2016 р. звернулася до Київської міської ради з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку по АДРЕСА_3 у Голосіївському районі м. Києва, яку вона використовує з 1951 р.

Вищезазначене клопотання з документами 4 лютого 2016р. повернуто Позивачу із зазначеною причиною, що на графічних матеріалах не зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Позивачем 23 лютого 2016р. повторно подано до Київської міської ради клопотання з додатковими документами.

Постійна комісія з питань містобудування, архітектури та землекористування Київської міської ради на засіданні 16.11.2016р., що підтверджується Протокол №26 по справі - клопотанні К-26490, відхилено підготовлений Департаментом земельних ресурсів проект рішення "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_3 гр. ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд»

В обґрунтування підстав для відмови слугувало те, що відповідно до Генерального плану міста Києва та проекту планування його приміської зони на період до 2020року, затвердженого рішенням Київської міської ради від 28.03.2002р. № 370/1804, частина земельної ділянки потрапляє до території захисних зелених насаджень.

Постійна комісія з питань містобудування, архітектури та землекористування Київської міської ради листом від 30.12.2016р. №08/281-4238 повідомила, що суб'єкт подання, Департамент земельних ресурсів, може самостійно подати відхилений постійною комісією проект рішення для опрацювання до управління правового забезпечення діяльності Київської міськради.

Проте, Департамент земельних ресурсів після доопрацювання справи- клопотання К -26490 підготував проект рішення Київської міської ради (ПР- 12861 від 20.02.2017р.) «Про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_3 гр. ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд».

Рішенням від 20.04.2017р. №195/2417 Київська міська рада відмовила у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 на АДРЕСА_3 орієнтованою площею 0,04 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (К-26490).

Позивач зазначає, що спірне рішення Київської міської ради порушує її права, є незаконним та прийнятим із порушенням норм чинного законодавства України, а тому, звернулася до Суду з відповідним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, Суд прийшов до висновку про часткове обґрунтування позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно з ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

Відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України Рада міністрів Автономної Республіки Крим, районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, розгляд клопотання Позивача про виділення в порядку безоплатної приватизації земельної ділянки є виключною компетенцією Київської міської ради (КМДА).

В матеріалах справи міститься Пояснювальна записка №ПЗ-22165 від 26.12.2016 р., в якій зазначено наступне: «Особливі характеристики ділянки. Наявність будівель і споруд на ділянці: Забудована господарськими спорудами. Інші особливості: Відповідно до приказу №150 по совхозу "Хотовський" від 31.03.1980 земельна ділянка площею 0,06 га по АДРЕСА_3 була виділена гр. ОСОБА_5 Відповідно до Генерального плану міста, затвердженого рішенням Київради від 28.03.2002 № 370/1804, територія за функціональним призначенням належить до території захисних зелених насаджень, частково до садибної житлової забудови. Земельна ділянка не входить до Програми розвитку зеленої зони м. Києва до 2010 року та концепції формування зелених насаджень в центральній частині міста. Постійною комісією Київської міської ради з питань містобудування, архітектури та землекористування відхилено проект рішення Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянці ОСОБА_1 на АДРЕСА_3 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд» (витяг з протоколу №26 від 16.11.2016).».

В матеріалах справи міститься Довідка від 20.10.2015 р. №17 Органу самоорганізації населення в м. Києві «Комітет мікрорайону «ПИРОГІВ», в якій зазначено, що на земельній ділянці знаходяться господарські споруди, кілька десятків фруктових дерев та кущів, які доглядаються гр. ОСОБА_1.

Крім того, в Довідці від 20.10.2015 р. №17 Органу самоорганізації населення в м. Києві «Комітет мікрорайону «ПИРОГІВ» зазначено, що гр. ОСОБА_1 з 1951 р. по 2005 р. працювала в СШ №150 та проживала і була прописана в будинку по АДРЕСА_3.

Суд звертає увагу, що вищезазначеними документами підтверджується, що Позивачем використовується спірна земельна ділянка та на ній розташовані будівлі, які використовуються останньою за призначенням.

Крім того, в Пояснювальній записці №ПЗ-22165 від 26.12.2016 р. зазначено, що земельна ділянка не входить до Програми розвитку зеленої зони м. Києва до 2010 року та концепції формування зелених насаджень в центральній частині міста.

Судом встановлено, що підставою для прийняття рішення від 20.04.2017р. №195/2417 слугувало те, що відповідно до генерального плану міста Києва та проекту планування його приміської зони на період до 2020 року, затвердженого рішенням Київської міської ради від 28.03.2002 №370/1804, частина земельної ділянки потрапляє до території захисних зелених насаджень.

Під час розгляду справи Відповідач 1 не надав схему та рішення, яким встановлено межі та з якого моменту частина спірної земельна ділянка, яка саме частина, яку використовує Позивач, віднесено до генерального плану міста Києва та приміської зони на період до 2020 року.

Отже, виходячи з викладеного та аналізуючи вимоги Земельного кодексу України, досліджені матеріали справи, Суд прийшов висновку, що розбіжність та суперечності, які містилися в Пояснювальній записці та поданих Позивачем документів не дали змоги у повній мірі розглянути та прийняти Відповідачем 1 обґрунтоване рішення, а тому, Відповідач 1 відмовив Позивачу без вагомих обґрунтувань, що є протиправними діями суб'єкта владних повноважень.

Крім того, відповідно ст. 20 Земельною кодексу Української РСР 1970 р. (у редакції 1977 р. яка діяла па моменту прийняття рішення) право довгострокового тимчасового користування землею засвідчується актами, форма яких встановлюється Радою Міністрів Української РСР. При цьому ст. 22 Земельного кодексу Української РСР 1970 р. (у відповідній редакції) Приступати до користування наданою земельною ділянкою до встановлення відповідними землевпорядними органами меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і видачі документа, який засвідчує право користування землею, забороняється.

Як вбачається із матеріалів справи, документи, в розумінні Земельного кодексу Української РСР 1970р., які свідчать про наявне право землекористування спірною земельною ділянкою, а також її відведення землекористувачам в натурі у Позивача наявні (Наказ №150 по радгоспу «Хотовський» від 31.03.1980 р.

Згідно зі статтею 181 ЗК України землеустрій - це сукупність соціально-економічних та екологічних заходів, спрямованих на регулювання земельних відносин та раціональної організації території адміністративно-територіальних утворень, суб'єктів господарювання, що здійснюються під впливом суспільно-виробничих відносин і розвитку продуктивних сил.

Відповідно до ст. 182 ЗК України мета землеустрою полягає в забезпеченні раціонального використання та охорони земель, створенні сприятливого екологічного середовища та поліпшенні природних ландшафтів.

Проект відведення земельної ділянки є одним із видів технічної документації із землеустрою, який є складовою змісту землеустрою (стаття 184 ЗК України).

Судом не береться до уваги посилання Відповідача 1 на те, що спірна земельна ділянка виділена іншій особі ОСОБА_6, оскільки, як вбачається з поданих документів, ОСОБА_6 та ОСОБА_1 (змінено прізвище після одруження) є однією особою.

З аналізу матеріалів справи та норм права, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача в частині щодо визнання протиправним і скасувати Рішення Київської міської ради від 20.04.2017р. №195/2417 "Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_3 гр. ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд" є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В частині позовних вимог щодо скасування рішення Постійної комісії з питань містобудування, архітектури та землекористування Київської міської ради, викладене в протоколі засідання №26 від 16.11.2016р по справі - клопотанні К-26490, яким комісія відхилила підготовленій Департаментом земельних ресурсів проект рішення «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_3 гр. ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд», Суд зазначає наступне.

У відповідності до п. 5 Положення про постійні комісії Київської міської ради затверджене Рішення Київради від 7 липня 1998 р. №63, Висновок Комісії - це ухвалене Комісією рішення з питання, яке віднесене до компетенції Київради, вивчалося Комісією і ґрунтується на узагальненні всіх необхідних і достатніх пропозицій, матеріалів, довідок, висновків і рекомендацій вчених, спеціалістів, фахівців, експертів і зацікавлених сторін і осіб. Висновок Комісії враховується при ухваленні інших рішень Комісії або при ухваленні рішень Київради. Висновок Комісії, який належить врахувати при підготовці проекту рішення Київради, надсилається до апарату Київради або до профільної комісії, яка готує проект рішення. Рекомендації Комісії - це ухвалене Комісією рішення з питання, яке віднесено до компетенції Київради, вивчалося Комісією і стосується внесення змін у діяльність органів влади, підприємств, установ, організацій і посадових осіб, що розміщені або проводять свою діяльність на території міста Києва. Рекомендації Комісії повинні містити обґрунтування (констатація недоліків або порушень і посилання на відповідні висновки і рекомендації), конкретні пропозиції і термін їх впровадження. Рекомендації Комісії надсилаються до відповідних органів, підприємств, установ, організацій і посадових осіб, які у встановлений Комісією термін повідомляють про результати розгляду і вжиті заходи.

Відповідно до ч. 1 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За змістом даної норми закону предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов'язків, а також встановлені законом умови їх реалізації.

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що Комісія не являється суб'єктом владних повноважень, не здійснює владних управлінських функцій, а є органом, що входить до структури Київської міської ради, виконує консультативно-дорадчі функції, за результатами своєї роботи приймає рішення у вигляді висновків, які містять рекомендаційний характер, не породжують прав та обов'язків для їх суб'єктів, а тому не можуть бути предметом оскарження в порядку КАС України.

З аналізу матеріалів справи та норм права, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача в даній частині не підлягають задоволенню.

В частині позовних вимог щодо зобов'язати Київську міську раду у місячний строк, на підставі підготовленого Департаментом земельних ресурсів Київської державної адміністрації проекту рішення "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_3 гр. ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (справа - клопотання К-26490)», надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_3 гр. ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, Суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Тобто законодавець передбачив обов'язок суду змусити суб'єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика ЄСПЛ підлягає застосуванню судами як джерело права.

Згідно судової практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі Олссон проти Швеції від 24 березня 1988 року) запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

При цьому, Суд застосовує висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішенні від 01.07.2003 р. по справі «Суомінен проти Фінляндії», відповідно до яких, саме орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Крім того, Суд враховує правову позицію, висловлену в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.10.2011 р. у справі «Рисовський проти України», в якому Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов'язків.

Як вбачається з матеріалів справи Відповідачем протиправно прийнято спірне рішення "Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_3 гр. ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд" при цьому не враховано всіх обставин справи та для уникнення в майбутньому вчинення протиправних дій, Суд вважає, що в даному випадку суд наділений право зобов'язати Київську міську раду повторно розглянути проект щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_3 гр. ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (справа-клопотання К-26490)".

В частині щодо стягнення витрат на правову допомогу, в даному випадку дані позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які витрати понесені Позивачем на правову допомогу.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням викладеного, Суд приходить до висновків про задоволення позовних вимог частково.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79, 139, 194, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (03150, АДРЕСА_1) задовольнити частково.

2. Визнати протиправним і скасувати Рішення Київської міської ради від 20.04.2017р. №195/2417"Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_3 гр. ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд".

3. Зобов'язати Київську міську раду повторно розглянути проект щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_3 гр. ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (справа-клопотання К-26490)".

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Стягнути з Київської міської ради за рахунок державних асигнувань на користь ОСОБА_1 (03150, АДРЕСА_1) судові витрати в сумі 1280,00 грн. (одну тисячу двісті вісімдесят гривень 00 копійок).

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.Б. Федорчук