Справа № 357/11168/18
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

13 листопада 2018 року 357/11168/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Балаклицький А.І., розглянувши у м. Києві позовну заяву ОСОБА_1 до Центру надання адміністративних послуг м. Узин Білоцерківського району про зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до Центру надання адміністративних послуг м. Узин Білоцерківського району, в якому просить суд:

- зобов'язати працівників ЦНАП м. Узин Білоцерківського району зареєструвати місце проживання ОСОБА_1 АДРЕСА_1 без взяття його на облік як військовозобов'язаного.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01.10.2018 справу передано за підсудністю на розгляд до Київського окружного адміністративного суду.

09.11.2018 матеріали справи №357/11168/18 надійшли на адресу Київського окружного адміністративного суду та за результатами автоматизованого розподілу були передані на розгляд судді Балаклицькому А.І.

Як вбачається зі змісту ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01.10.2018, провадження у даній справі не відкрито.

Частиною першою статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Так, згідно з ч. 1 ст. 43 Кодексу адміністративного судочинства України здатність мати процесуальні права та обов'язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Адміністративна процесуальна правоздатність - абстрактна умова володіння всіма процесуальними правами і обов'язками, яка передбачає можливість конкретної особи стати суб'єктом конкретних процесуальних правовідносин, стати персоніфікованим носієм прав і обов'язків, передбачених законом для даного суб'єкта і даних правовідносин. Тому особою, що бере участь у справі, можуть бути лише особи, які володіють процесуальною правоздатністю.

Для особистої участі в адміністративній справі недостатньо володіти лише правоздатністю, необхідна ще й адміністративна процесуальна дієздатність, тобто здатність особисто здійснювати процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 Кодексу адміністративного судочинства України здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

Таким чином, змістом адміністративної процесуальної дієздатності є здатність особисто здійснювати процесуальні права та обов'язки, яка породжує відповідні юридичні наслідки. Вона визнається за фізичними особами, які досягли повноліття.

Положеннями статті 34 Цивільного кодексу України, серед іншого, передбачено, що особа вважається повнолітньою, якщо вона досягнула вісімнадцяти років.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" від 20.11.2012 №5492-VІ (далі - Закон №5492) паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Пунктом 6 частини 7 статті 21 Закону №5492 встановлено, що до паспорта громадянина України вноситься така інформація як дата народження.

Враховуючи вищевикладене, у даному випадку належним доказом наявності в ОСОБА_1 адміністративної процесуальної правосуб'єктності є саме паспорт громадянина України, копію якого до позовної заяви не долучено.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначається, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв'язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

Проте, як слідує з позовної заяви, позивачем в порушення вказаної вимоги у позовній заяві не зазначено: повного найменування відповідача; поштового індексу місця проживання позивача; ідентифікаційного коду відповідача в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; реєстраційного номеру облікової картки позивача за його наявності або номер і серія паспорта; засобів зв'язку відповідача; адрес електронної пошти позивача та відповідача.

Відповідно до п. 11 ч. 5 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Однак, позивачем не надано суду власне письмове підтвердження про те, що ним не подано до суду іншого позову до цих самих відповідачів з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Крім цього, відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві зазначається виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно з частиною четвертою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Проте, позивач не додав до позовної заяви докази звернення до ЦНАП м. Узин Білоцерківського району та документи, що підтверджують його право власності на квартиру по АДРЕСА_1 на які посилається в обґрунтування своїх позовних вимог.

Крім того, позивачем не надано доказів того, що ЦНАП м. Узин Білоцерківського району було відмовлено йому в реєстрації місця проживання.

Частиною третьою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з ч. 2 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що встановлений законом на 1 січня 2018 року, становить 1762,00 грн.

Таким чином, при зверненні до суду з даним адміністративним позовом позивачу слід було сплатити судовий збір у розмірі 704,80 грн. (1762,00 грн. х 0,4 = 704,80 грн.).

Однак, позивач не додав до позовної заяви доказів сплати судового збору за звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Натомість, у позовній заяві позивач зазначає, що він не сплатив судовий збір згідно правового висновку судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 21.01.2017 у справі №21-1493а16.

Вирішуючи питання, чи повинен позивач сплачувати судовий збір за звернення з даним позовом до суду, суддя зазначає наступне.

Як на підставу для звільнення від сплати судового збору за подання до суду даного адміністративного позову ОСОБА_1 посилається на правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 31.01.2017 у справі №21-1493а16, в якій зазначено, що відповідно до положень статей 287 КпАП у поєднанні із частиною четвертою статті 288 цього Кодексу у разі прийняття уповноваженим органом державної влади чи його посадовою особою постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення (проступку), передбаченого КпАП, суб'єкти, яким цим Кодексом надано право оскарження, можуть її оскаржити і звільняються від сплати платежу, який має справлятися за подання позовної заяви, скарги у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) чи до суду.

Отже, в даному випадку Верховним Судом України зроблено висновок про звільнення від сплати судового збору у справах про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, винесеної на підставі, та в порядку визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Водночас, предметом даного адміністративного позову є відмова в реєстрації місця проживання ОСОБА_1 АДРЕСА_1.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, позивач - ОСОБА_1 не входить до переліку осіб щодо яких йдеться в постанові Верховного Суду України від 31.01.2017 у справі №21-1493а16, котрі звільнені від сплати судового збору.

Зазначені вище обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Вказані недоліки повинні бути усунуті у десятиденний строк з дня отримання позивачем копії даної ухвали шляхом подання до суду: копій усіх заповнених сторінок паспорта громадянина України ОСОБА_1; позовної заяви, яка оформлена у відповідності до вимог п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України з урахуванням наведених в вище висновків суду, а також копії позовної заяви, недоліки щодо форми (змісту) якої усунуто, відповідно до кількості учасників справи; власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано до суду іншого позову до цих самих відповідачів з тим самим предметом та з тих самих підстав; доказів звернення до ЦНАП м. Узин Білоцерківського району та документи, що підтверджують його право власності на квартиру по АДРЕСА_1; доказів того, що ЦНАП м. Узин Білоцерківського району було відмовлено позивачу в реєстрації місця проживання; оригіналу документа про сплату судового збору у розмірі 704,80 грн. за належними реквізитами Київського окружного адміністративного суду.

Керуючись ст.ст. 160, 161, 169, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 - залишити без руху.

Встановити позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали.

Роз'яснити позивачу, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Балаклицький А. І.