Справа № 0840/3660/18
Суддя: Прудивус Олег Васильович
Дата ухвалення: 2018-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

25 жовтня 2018 року Справа № 0840/3660/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прудивуса О.В.

розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи адміністративну справу

за позовною заявою: ОСОБА_1

до: Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про: визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії.

04.09.2018 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо обчислення позивачу пенсії у розмірі 70% від місячного грошового забезпечення;

- зобов'язати відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії за вислугу років у розмірі 85% місячного грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по теперішній час з урахуванням проведених виплат;

- вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 30.09.2011 йому було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон України від 09.04.1992 № 2262-XII). При цьому, основний розмір пенсії складав 85% місячного грошового забезпечення, яке отримував позивач. Однак, з 01.05.2014 набули чинності зміни до ст. 13 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII, внесені у зв'язку з прийняттям Верховною Радою України Закону України від 27.03.2014 № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» (далі - Закон України від 27.03.2014 № 1166-VII), згідно з якими максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення.

Позивач вважає, що зменшення відповідачем основного розміру його пенсії є протиправним, оскільки у розумінні ст. 22 Конституції України передбачає звуження соціальних гарантій його пенсійного забезпечення. Крім того, такі зміни, на переконання позивача, стосуються виключно порядку призначення пенсії особам у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Із урахуванням викладеного, позивач просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою судді Запорізького окружного адміністративного суду від 07 вересня 2018 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення її недоліків, а саме п'ять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Позивачем було усунено недоліки позовної заяви у встановлений строк.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 01.10.2018 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи на 25.10.2018.

17.10.2018 до суду надійшов відзив представника відповідача на позовну заяву, в якій останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки перерахунок пенсії позивача відбувся як у зв'язку з набуттям чинності Законом України від 27.03.2014 № 1166-VII, так і у зв'язку з переходом на грошове забезпечення поліцейських. Дане грошове забезпечення передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі Постанова КМУ від 11.11.2015 № 988). Отже, як стверджує представник відповідача, всі пенсії, що перераховуються або призначаються відповідно до грошового забезпечення поліцейських, призначаються (перераховуються) виходячи з відсоткового розміру, встановленого з 01.01.2016, а саме 70%.

Крім того, після проведеного перерахунку та зміни відсотку грошового забезпечення загальний розмір пенсії позивача збільшився. Також, представник відповідача зазначив, що ст. 13 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII не була у встановленому порядку визнана неконституційною, а відтак, звуження соціальних гарантій пенсійного забезпечення позивача, про що він веде мову, не відбулось. Із урахуванням викладеного, представник відповідача просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

Суд на підставі ч. 4 ст. 229 не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, розглянувши матеріали і з'ясувавши обставини адміністративної справи та дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідача 27.06.2002 зареєстровано як юридичну особу - орган державної влади (а.с. 20).

Позивач з 10.12.2011 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII (а.с. 7). Відповідно до Розрахунку пенсії за вислугу років від 30.09.2011 по пенсійній справі № основний розмір пенсії позивача складає 85% грошового забезпечення (вислуга років - 30 років) (а.с. 9).

27.03.2014 Верховною Радою України був ухвалений Закон України від 27.03.2014 № 1166-VII, яким, зокрема внесено зміни до ст. 13 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII в частині максимального розміру пенсій за вислугу років, а саме зменшено цей розмір до 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

На виконання положень ст. 13 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII (із урахуванням внесених змін) відповідач з 01.01.2016 здійснив перерахування позивачу основного розміру пенсії з 85% місячного грошового забезпечення на 70%, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією Перерахунку (а.с. 11).

Оцінюючи правомірність дій відповідача щодо обчислення позивачу пенсії у розмірі 70% від місячного грошового забезпечення, суд виходить із такого.

Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Закон України від 09.04.1992 № 2262-XII визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону від 09.04.1992 № 2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону від 09.04.1992 № 2262-XII (в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу) загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до ст. 13, не повинен перевищувати 85 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

27.03.2014 з метою недопущення фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні Верховною Радою України був ухвалений Закон України від 27.03.2014 № 1166-VII, яким, зокрема внесено зміни до ст. 13 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII в частині максимального розміру пенсій за вислугу років. Відтепер, максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Приписами частини першої статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом закон зворотної сили не має, а тому норми ч. 2 ст. 13 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII поширюється на відносини, які виникли після набуття чинності.

Статтею 22 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Слід зазначити, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги, від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Із системного аналізу викладених вище положень законодавства у їх сукупності вбачається, що при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Отже, внесені Законом України від 27.03.2014 № 1166-VII зміни до ч. 2 ст. 13 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70 % від сум грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедура призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Судом встановлено, що з 10.12.2011 позивач відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII отримує пенсію за вислугу років (а.с. 9). При цьому, основний розмір його пенсії позивача складав 85% грошового забезпечення, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією Розрахунку пенсії за вислугу років від 30.09.2011 по пенсійній справі № (а.с. 9). У зв'язку з прийняттям Закону України від 27.03.2014 № 1166-VII та відповідним внесенням змін до ст. 13 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII максимальний розмір пенсій за вислугу років в Україні було змінено, а саме зменшено до 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення. На виконання вказаних положень законодавства відповідач з 01.01.2016 здійснив перерахування позивачу основного розміру пенсії з 85% місячного грошового забезпечення на 70%, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією Перерахунку (а.с. 11).

Отже, оскільки позивачу від самого початку (з 10.12.2011) було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII, виходячи з розрахунку 85% відповідних сум грошового забезпечення, суд вважає, що при здійсненні перерахунку його пенсії застосовуванню підлягала виключно норма, що визначала розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а саме 85%. Однак, відповідач протиправно застосував при перерахунку пенсії позивача грошове забезпечення у розмірі 70%. Належних та допустимих доказів зворотнього представником відповідача не надано.

Таким чином, на переконання суду, позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача щодо обчислення позивачу пенсії у розмірі 70% від місячного грошового забезпечення є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відтак, в цій частині позов підлягає задоволенню.

Оцінюючи наявність правових підстав для зобов'язання відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії за вислугу років у розмірі 85% місячного грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по теперішній час з урахуванням проведених виплат, суд виходить із такого.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду

Отже, суд, із урахуванням обставин, встановлених під час надання правової оцінки діям відповідача щодо обчислення позивачу пенсії у розмірі 70% від місячного грошового забезпечення, з метою захисту майнових прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить, вважає за необхідне зобов'язати відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії за вислугу років у розмірі 85% місячного грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по теперішній час з урахуванням проведених виплат.

Таким чином, на переконання суду, позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії за вислугу років у розмірі 85% місячного грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по теперішній час з урахуванням проведених виплат є обґрунтованими, а відтак, в цій частині позов також підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, на переконання суду, не надано достатніх та переконливих доказів, які б свідчили про наявність законних підстав для застосування при перерахунку пенсії позивача грошового забезпечення у розмірі 70%.

При цьому, суд вважає, що позивач довів протиправність дій відповідача щодо обчислення позивачу пенсії у розмірі 70% від місячного грошового забезпечення та, відповідно, наявність правових підстав для здійснення позивачу перерахунку та виплати раніше призначеної пенсії за вислугу років у розмірі 85% місячного грошового забезпечення за період з 01.01.2016 з урахуванням проведених виплат.

Таким чином, адміністративний позов є обґрунтованим, а відтак, таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Квитанціями від 03.09.2018 № 52 (а.с. 3) та від 24.09.2018 № 60 підтверджується сплата позивачем судового збору в загальному розмірі 1 409,60 грн. Отже, відповідна сума підлягає присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 94, 98, 158 - 163 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2, АДРЕСА_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (, 69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-б) про визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо обчислення ОСОБА_1 пенсії у розмірі 70% від місячного грошового забезпечення.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії за вислугу років у розмірі 85% місячного грошового забезпечення за період з 01.01.2016 з урахуванням проведених виплат.

Судовий збір у розмірі 1 409,60 грн. (одна тисяча чотириста дев'ять гривень шістдесят коп.) присудити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2, АДРЕСА_1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (, 69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-б).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду складено у повному обсязі 16.11.2018.

Суддя О.В. Прудивус