Справа № 2340/3730/18
Суддя: Л.В. Трофімова
Дата ухвалення: 2018-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2018 року справа № 2340/3730/18

09 годин 03 хвилин м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: судді - Трофімової Л.В., за участі секретаря - Безпалого А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 823/3730/18

за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,

реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) [позивач ОСОБА_1 - особисто]

до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ідентифікаційний код юридичної особи в ) [представник відповідача Засунько С.С. - за довіреністю]

про стягнення частини невиплаченого грошового забезпечення, прийняв рішення.

18.09.2018 ОСОБА_1, звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, просить: стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України заборгованість не нарахованого на день вибуття у відпустку грошового забезпечення з урахуванням стягнутих доплат за службу у нічний час за періоди з 01.08.2016 до 15.08.2016, з 24.12.2016 до 31.12.2016 та з 01.01.2017 до 10.01.2017 на користь ОСОБА_1 - у сумі 4035 грн. 08 коп. Позивачем подано клопотання про вихід суду за межі позовних вимог, відповідно до якого позивач просила: врахувати у розрахунок за січень 2017 року період відпустки терміном 9 календарних днів (з 01.01.2017 до 09.01.2017); нарахувати та стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України заборгованість не нарахованого у повному обсязі на день вибуття у відпустку грошового забезпечення з урахуванням стягнутих сум доплат за службу у нічний час за періоди: з 01.08.2016 до 15.08.2016 у сумі 168 грн.; з 24.12.2016 до 31.12.2016 у сумі 80 грн. 64 коп.; доплата за службу у нічний час збережена на 9 днів відпустки з 01.01.2017 до 09.01.2017 у сумі 100 грн. 80 коп.; з 01.01.2017 до 09.01.2017 3307 грн. (грошове забезпечення у грудні 2016 року збережене на січень 2017 року). Разом на користь ОСОБА_1 необхідно нарахувати та стягнути суму 3656,44 грн. (168+80,64+100,80+3307).

У обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 01.03.2016 позивач перебувала на посаді інспектора роти №3 БУПП в м. Черкаси ДПП. Відповідно до пункту 8 розділу 111 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом МВС України №260 виплата грошового забезпечення поліцейським за час перебування у відпустці здійснюється у розмірі, що вони одержували на день вибуття у відпустку з розрахунку посадового окладу, установленою за основною штатною посадою, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, що мають постійний характер), премії за поточний місяць. Позивач зазначає, що за час перебування у відпустках виплачено грошове забезпечення у розмірі, що одержано на день вибуття у відпустку, без врахування надбавки за службу в нічний час і преміювання за грудень 2016 року для розрахунку грошового забезпечення під час відпустки у наступному місяці - січні 2017 року.

Позивач просила відкласти розгляд справи (а.с.20), проводити розгляд справи без участі позивача (а.с.32), брала участь у засіданнях 05.11.2018 (а.с.55), 07.11.2018 (а.с.65), 15.11.2018 (а.с.92) та 16.11.2018. Відповідач 05.11.2018 звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи у зв'язку з тим, що представництво у справі здійснюється Управлінням патрульної поліції у Черкаській області як територіальним (відокремленим) підрозділом Департаменту патрульної поліції, а нарахування грошового забезпечення здійснює виключно Департамент патрульної поліції, у зв'язку з чим до ДПП направлено лист про надання інформації у справі № 2340/3730/18. Проте станом на 05.11.2018 відповідь з ДПП не надійшла. 15.11.2018 відповідачем подано відзив, де зазначено, що доводи позивача щодо включення частини отриманої премії в місяці вибуття у відпустку - грудні 2016 року до грошового забезпечення у наступному місяці - січні 2017 року є необґрунтованими та безпідставними. Також зазначено, що виплати позивачеві здійснено відповідно до чинного законодавства, оскільки до грошового забезпечення на час вибуття у відпустку включаються щомісячні види грошового забезпечення, що мають постійний характер, а оскільки рішенням суду від 09.01.2018 № 823/2049/17 з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за всі нічні зміни в період з 01.03.2016 до 09.06.2017 підстави для задоволення позову відсутні.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем аргументи щодо обставин справи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково з огляду на таке.

Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 09.02.2018 у справі № 823/2049/17, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2018 адміністративний позов задоволено частково. Судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 24.03.2016 до 30.06.2017 проходила службу поліції та перебувала на посаді інспектора, а у період з 01.07.2017 по 30.11.2017 - командира роти №3 батальйону управління патрульної поліції у місті Черкасах Департаменту патрульної поліції України у званні рядового та лейтенанта поліції, відповідно. Відповідно до графіку розстановки нарядів та несення служби особовим складом управління патрульної поліції у місті Черкасах Департаменту патрульної поліції України за період з 24.03.2016 до 09.06.2017 включно, ОСОБА_1 відпрацювала 104 нічних зміни, з урахуванням відпусток, лікарняних та вихідних днів. Відповідно до виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 зазначене рішення виконано відповідачем 17.07.2018 (а.с.45 - зворотній бік)

ОСОБА_1 27.08.2018 звернулась з рапортом до начальника Департаменту патрульної поліції та просила виплатити заборгованість з грошового забезпечення за: серпень 2016 у сумі 168 грн.; грудень 2016 у сумі 80,64 коп.; січень 2017 у сумі 3786,44 грн. Відповідно до пояснень позивача, станом на час звернення до суду з даним позовом відповіді не надано. 05.11.2018 позивачем подано до суду копію відповіді від 14.09.2018 № 10400/41/5/05-2018 (а.с.51), де зазначено, що пунктом 8 розділу ІІІ Порядку 260 передбачено: поліцейським, які відповідно до законодавства України мають право на відпустку зі збереженням грошового забезпечення, виплата грошового забезпечення здійснюється в розмірі, що вони одержували на день вибуття у відпустку, з розрахунку посадового окладу, установленого за основною штатною посадою, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії за поточний місяць. Також зазначено, що при вибутті ОСОБА_1 у відпустки з 01.08.2016 до 15.08.2016 та з 24.12.2016 до 10.01.2017 розмір грошового забезпечення за липень та листопад 2016 року становив 9340,10 грн., у зв'язку з чим грошове забезпечення нараховано та виплачено у повному обсязі. Також представником відповідача зазначено, що з позивачем існує спір про тлумачення пункту 8 Порядку № 260.

Оцінюючи фактичні обставини справи, пояснення представників позивача та відповідача, суд зазначає про таке.

Згідно частин 1 статті 94 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VІІІ від 02.07.2015 (далі - Закон № 580) поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції визначені Порядком та умовами виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за №669/28779 (далі - Порядок № 260). Відповідно до пункту 3 Порядку №260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад; оклад за спеціальним званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); премії; одноразові додаткові види грошового забезпечення. Пунктом 11 Порядку №260 встановлено, що поліцейським, які виконують службові обов'язки у нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Згідно пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260 поліцейським, які відповідно до законодавства України мають право на відпустку зі збереженням грошового забезпечення, виплата грошового забезпечення здійснюється в розмірі, що вони одержували на день вибуття у відпустку, з розрахунку посадового окладу, установленого за основною штатною посадою, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії за поточний місяць.

Таким чином, до грошового забезпечення за час перебування у відпустці включаються щомісячні види грошового забезпечення, що мають постійний характер.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 09.02.2018 у справі №823/2049/17 стягнуто з Департаменту патрульної поліції України заборгованість по грошовому забезпеченню у вигляді доплати за службу в нічний час на користь ОСОБА_1 в сумі 4691 грн. 23 коп. та заборгованість з індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у сумі 2718 грн. 85 коп. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Відповідно до виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 зазначене рішення виконано відповідачем 17.07.2018, а саме зараховано на картковий рахунок згідно рішення суду №823/2049/17 кошти у сумі 4691 грн. 23 коп. та 2718 грн. 85 коп. (а.с.45 - зворотній бік облікової інформації).

Судом встановлено, що позивачу за час перебування у відпустках виплачено грошове забезпечення у розмірі, що одержано на день вибуття у відпустку, без врахування перерахунку з огляду на виплачені надбавки за службу у нічний час.

Враховуючи, що згідно рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09.02.2018 у справі №823/2049/17, що набрало законної сили за наслідками апеляційного перегляду 23.05.2018, надбавка за службу в нічний час повинна була виплачуватись, суд дійшов висновку, що надбавка повинна враховуватись під час розрахунку грошового забезпечення за час перебування позивача у відпустках.

Судом з матеріалів справи встановлено, що у червні 2016 року позивач відпрацювала 7 чергувань, у липні 2016 року - 8 чергувань, у жовтні 2016 року - 8 чергувань, у листопаді 2016 року - 6 чергувань (а.с.48).

Відповідно до наказу 01.08.2016 № 2097 рядовому поліції ОСОБА_1, інспектору роти № 3 батальйону , на 15 діб з 01 до 15 серпня 2016 року (а.с.90).

Судом встановлено, що під час перебування у щорічній оплачуваній черговій відпустці з 01.08.2016 до 15.08.2016 позивачеві було виплачено грошове забезпечення у сумі 11990 грн. 10 коп. Грошове забезпечення виплачено у меншій сумі, оскільки до грошового забезпечення не включено надбавку за службу у нічний час, що стягнуто з відповідача на користь позивача за рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 09.02.2018, у зв'язку з чим за 15 днів відпустки у серпні 2016 року позивач повинна б була отримати на 168 грн. більше - 11990,10 (а.с.9) + 168 (336 за червень / 2) = 12158,10 грн.

Надаючи оцінку твердженням позивача про наявність заборгованості за грудень 2016 року у сумі 80,64 грн. (а.с.59) та за січень 2017 року у сумі 3786,44 грн. (а.с.12, а.с.59) і позиції представника відповідача, суд зазначає про таке.

Судом враховано, а позивачем і представником відповідача визнано про помилку визначення кількості днів, зокрема включно до 09.01.2017, а не до 10.01.2017 (а.с.2, а.с.51, а.с.60, а.с.64) з огляду на наказ від 01.12.2016 №4503 (а.с.62).

Під час перебування у щорічній оплачуваній відпустці з 24.12.2016 до 31.12.2016 позивач отримала 20363,44 грн., проте з урахуванням того, що у листопаді 2016 року позивач мала би отримати доплату за службу у нічний час у сумі 336 грн. за жовтень 2016 року, що повинна враховуватися при виплаті грошового забезпечення у грудні 2016 року, заборгованість за грудень 2016 року, на думку позивача, становить 80,64 грн. Суд зазначає, що позивачем допущено неточність підсумкового обчислення, оскільки 336/30 * 8 днів = 89,60 (а.с.53), а не 80,64 грн. (а.с.12).

Судом встановлено, що відповідно до наказу від 01.12.2016 № 4503 лейтенанту поліції ОСОБА_1, інспектору роти № 3 батальйону надано частину невикористаної щорічної чергової оплачуваної відпустки за 2016 рік на 17 днів з 24.12.2016 до 09.01.2017 (а.с.62, 89).

Різний підхід у тлумаченні учасниками пункту 8 Порядку №260 щодо виплати грошового забезпечення у розмірі, одержуваному на день вибуття у відпустку та розрахунку з урахуванням виплат під час перехідної відпустки, що охоплює різні місяці у контексті гарантій соціального захисту поліцейських. Позивач вважає, що «зберігання грошового забезпечення поширюється на кожен місяць, що охоплений відпусткою - оплачується з попереднього місяця» (а.с.68). Відповідач зазначає, що якщо особи «мають право на відпустку зі збереженням грошового забезпечення, виплата грошового забезпечення здійснюється в розмірі, що вони одержала на день вибуття у відпустку, з розрахунку посадового окладу, установленого за основною штатною посадою, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер) премії за поточний місяць. Таким чином, до грошового забезпечення за час перебування у відпустці включаються щомісячні види грошового забезпечення, що мають постійний характер. Відповідно до пункту 11 Розділу ІІ Порядку № 260 поліцейським, що залучались до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць. Відтак, доплата за службу у нічний час є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, для тих поліцейських, які несуть службу у нічний час, і яку мав отримувати Позивач за кількість відпрацьованих нічних змін, і які відповідно до пункту 8 Розділу ІІІ Порядку № 260 не належать включенню до грошового забезпечення під час перебування у відпустці так як не носить постійний характер» (а.с.74).

Верховний Суд України у постанові від 10.03.2015 у справі № 21 -70а15 зазначив, що будь-які надбавки, підвищення, доплати, з яких сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія. Для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським пенсії обчислюються з усіх складових грошового забезпечення визначеного Законом № 2011-XII, включаючи оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премії (пункт 3).

Відповідно до статті 92 Закону № 580 поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв'язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки. Згідно частини 2 статті 94 порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Відповідно до постанови КМУ від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Преміювання поліцейських здійснюється відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби.

Згідно пункту 12 розділу ІІ наказу № 260 виплата премії проводиться щомісяця в останній день місяця за поточний місяць разом з виплатою грошового забезпечення.

Пунктом 8 наказу № 260 поліцейським, які відповідно до законодавства України мають право на відпустку зі збереженням грошового забезпечення, виплата грошового забезпечення здійснюється у розмірі, що вони одержували на день вибуття у відпустку, з розрахунку посадового окладу, установленого за основною штатною посадою, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії за поточний місяць.

Якщо у період перебування у відпустці поліцейському змінено розмір надбавки за стаж служби, розмір посадового окладу чи окладу за спеціальним званням відповідно до законодавства, після повернення з відпустки проводиться відповідний перерахунок. Учасниками не було надано доказів на підтвердження зміни таких складових як: розмір надбавки за стаж служби, розмір посадового окладу чи окладу за спеціальним званням відповідно до законодавства, після повернення з відпустки.

Відповідно до частини 6 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Згідно частини 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 № 108/95-ВР передбачено, що заробітна плата - це винагорода, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу, відпускні, на які нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування не є заробітною платою, у зв'язку з чим підлягають включенню до складу виплат, які враховуються при обчисленні розміру пенсії.

Державні гарантії права на відпустки, визначення умов, тривалості і порядку надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров'я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи встановлені Законом України «Про відпустки» від 15.11.1996 № 504/96-ВР (далі - Закон № 504/96-ВР).

Відповідно до ст. 2 Закону № 504/96-ВР право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи (далі - підприємство). Право на відпустки забезпечується: гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади), заробітної плати (допомоги) у випадках, передбачених цим Законом; забороною заміни відпустки грошовою компенсацією, крім випадків, передбачених статтею 24 цього Закону. За змістом статті 2 Закону № 504/96-ВР право на відпустки забезпечується збереженням на її період місця роботи (посади) та заробітної плати (допомоги) у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Пунктом 3 цього Порядку встановлено, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.

Судом встановлено, що на час вибуття у відпустку позивача згідно наказу від 01.12.2016 № 4503, грудень 2016 року відпрацьовано не повністю, місяць не завершено і відповідна премія за підсумком роботи місяця не могла бути включена при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці.

У момент вибуття у відпустку ні позивачеві ні відповідачеві не було відомо про розмір грошового забезпечення позивача з урахуванням премії за грудень 2016 року у сумі 20363,44 грн., а тому вимога позивача про нарахування відпускних із розрахунку грошового забезпечення у сумі 3307 грн. за 9 днів січня 2017 року (а.с.95) не належить до задоволення.

У рішенні у справі Ponomariov проти України від 03.04.2008, № 61333/00, ЄСПЛ наголосив, що право на справедливий судовий розгляд має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, що передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип стверджує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення (п.40). У рішенні ЄСПЛ у справі Brumarescu проти Румунії від 28.11.1999, № 28342/95 зазначено, що одним із основних аспектів верховенства права є принцип правової певності, що вимагає, крім іншого, щоб у випадках, коли суди винесли остаточне рішення з якогось питання, їхнє рішення не належало сумніву.

Суд зазначає, що позивачем невірно розраховано позовну вимогу щодо суми заборгованості у зв'язку з тим, що відповідно до наказу від 01.12.2016 № 4503 лейтенанту поліції ОСОБА_1, інспектору роти № 3 батальйону надано частину невикористаної щорічної чергової оплачуваної відпустки за 2016 рік на 17 днів (не 18 днів як визначає позивач з урахуванням 2 святкових днів) з 24.12.2016 до 09.01.2017 (одним наказом без поділу відпустки на частини за грудень і за січень) виплата грошового забезпечення здійснюється у розмірі, що позивач одержувала на день вибуття у відпустку, з розрахунку посадового окладу, установленого за основною штатною посадою, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії за поточний місяць. У грошове забезпечення за грудень 2016 року позивач мала б одержати (мала би одержувати за 8 днів грудня 2016 року та 9 днів січня 2017 року) 190,40 грн. (336/30 * 17 (8 днів грудня у сумі 89,60 грн. + 9 днів січня у сумі 100,80 грн.).

Судом враховано, що згідно відповіді відповідача від 14.09.2018 № 10400/41/5/05-2018 (а.с.51) зазначено, що позивач перебувала у відпустці з 01.08.2016 до 15.08.2016 та з 24.12.2016 до 10.01.2017. Зазначені у листі відомості спростовуються змістом самого наказу - від 01.12.2016 № 4503 (а.с.62), рапорту позивача про надання частини невикористаної щорічної чергової оплачуваної відпустки від 14.11.2016 (а.с.63) та листа відповідача від 10.11.2017 (а.с.64) - щодо відпустки до 09.01.2017.

У грошове забезпечення за січень (за 9 днів відпустки) не враховується визначені позивачем 6787,81 грн. та неправильно визначені 112 грн., оскільки виплата грошового забезпечення відбулася у розмірі, що позивач одержувала на день вибуття у відпустку відповідно до наказу від 01.12.2016 № 4503.

Відповідно до наявних у матеріалах справи розрахункових листів (а.с.9-11) та виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 (а.с.44-47) відсутні відомості щодо нарахування та виплати позивачеві грошового забезпечення з урахуванням стягнутих доплат за службу у нічний час за періоди з 01.08.2016 до 15.08.2016 у сумі 168 грн., та з 24.12.2016 до 09.01.2017 у сумі 190,40 грн.

Суд зазначає, що відповідачем не надано доказів щодо нарахування та виплати позивачеві грошового забезпечення з урахуванням стягнутих доплат за службу у нічний час за періоди з 01.08.2016 до 15.08.2016 та з 24.12.2016 до 09.01.2017.

Згідно частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 11 Порядку №260 грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або у меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.

Частиною 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

При вирішенні справи суд керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до пункту 9 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003, а саме: «правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13)».Відповідно до статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто, протягом розумного строку.

Згідно Кодексу адміністративного судочинства України (частина 1 статті 77) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України (частина 2 статті 77) у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи системний аналіз норм законодавства, встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, зважаючи на принцип правової визначеності як складової верховенства права щодо поваги до остаточного судового рішення, з огляду на те, що відповідач не нарахувавши та не виплативши позивачеві заборгованість не нарахованого у повному розмірі на день вибуття у відпустку грошового забезпечення з урахуванням стягнутих доплат за службу у нічний час за періоди з 01.08.2016 до 15.08.2016, з 24.12.2016 до 09.01.2017 діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог про стягнення частини невиплаченого грошового забезпечення у сумі (168 + 190,40) 358,40 грн. Разом з тим, виплаті зазначеного грошового забезпечення передує її нарахування, у зв'язку з чим суд з метою повного захисту порушених прав позивача вважає з огляду на уточнення позовних вимог вважає за необхідне зобов'язати відповідача попередньо здійснити нарахування та виплатити частину невиплаченого грошового забезпечення за періоди з 01.08.2016 до 15.08.2016 у сумі 168 грн., з 24.12.2016 до 09.01.2017 у сумі 190,40 грн., а всього у сумі 358 (триста п'ятдесят вісім) грн. 40 коп.

З огляду на те, що позивачу, звільненому від сплати судового збору відповідно до пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», частково задоволено позов до органу владних повноважень, а доказів щодо понесених інших судових витрат позивачем не надано, а також відповідачем не надано доказів понесених витрат пов'язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, то відсутні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат згідно статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 2, 5, 6-16, 19, 73-78, 90, 118, 139, 242-245, 246, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов'язати Департамент патрульної поліції Національної поліції України (вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048, ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) грошове забезпечення з урахуванням стягнутих доплат за службу у нічний час за періоди з 01.08.2016 до 15.08.2016 у сумі 168 грн., з 24.12.2016 до 09.01.2017 у сумі 190,40 грн., а всього у сумі 358 (триста п'ятдесят вісім) грн. 40 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпункту 15.5. пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 [АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1];

відповідач: Департамент патрульної поліції Національної поліції України [03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ідентифікаційний код юридичної особи в ].

Повне судове рішення складено 19.11.2018.

Суддя Л.В. Трофімова