Справа № 158/2366/18
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2018-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/2409/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В. М.,

суддів Рибачука А. І., Старунського Д. М.,

з участю секретаря судового засідання Болюк Н. В.,

представника позивача Брушнівського С. М.,

представника відповідача Самолюка В. В.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу представника громадянина В`єтнаму ОСОБА_1 адвоката Самолюка Василя Васильовича на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 28 вересня 2018 року (рішення ухвалено у м. Ківерці судом у складі головуючого судді Костюкевича О. К., повний текст рішення виготовлений 28 вересня 2018 року) у справі № 158/2366/18 за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України до громадянина В`єтнаму ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію,

В С Т А Н О В И В :
У вересні 2018 року військова частина НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України звернулася до суду з позовом до громадянина В`єтнаму ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.

Позивач просив продовжити строк затримання громадянина В`єтнаму ОСОБА_1 на шість місяців з метою забезпечення передачі його відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, а саме до 02.04.2019.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 28.09.2018 позов задоволено.

Продовжено строк затримання громадянина В`єтнаму ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, строком на 6 (шість) місяців, а саме до 02.04.2019.

Рішення суду першої інстанції оскаржив представник відповідача адвокат Самолюк В. В., подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення. Судом не враховано, що процедура реадмісії громадян В`єтнаму, визначена Угодою між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав та Інструкцією про порядок реалізації компетентними та уповноваженими органами України міжнародних угод про реадмісію осіб, повинна реалізовуватися територіальними органами та територіальними підрозділами Державної міграційної служби у відповідному порядку. Чопський прикордонний загін не має повноважень щодо реадмісії осіб за стандартною процедурою, в тому числі не може звертатися із запитами про реадмісію.

Оскільки органи ДПС та ДМС України не вживають заходів, визначених Інструкцією про порядок реалізації компетентними та уповноваженими органами України міжнародних угод про реадмісію осіб, подальше затримання громадянина В`єтнаму ОСОБА_1 порушує його права.

Апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити позивачу в задоволенні позову.

Вислухавши суддю-доповідача, апелянта, який апеляційну скаргу підтримав, представника позивача, який просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що строк затримання громадянина В`єтнаму ОСОБА_1 необхідно продовжити з метою надання можливості позивачу забезпечити виконання судового рішення щодо забезпечення передачі відповідача згідно з міжнародними договорами України про реадмісію.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції та, надаючи правову оцінку вказаним відносинам, враховує таке.

У справі встановлено, що 02.04.2018 о 22 год. 35 хв. відповідач ОСОБА_1 був затриманий прикордонним нарядом від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Чопського прикордонного загону на напрямку 235 прикордонного знаку, на відстані 1000м від лінії державного кордону, при спробі незаконного перетину державного кордону з України в Словацьку Республіку поза межами пункту пропуску в складі групи осіб.

Документи, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України у відповідача були відсутні.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.04.2018 громадянина В`єтнаму ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

24.04.2018 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було поміщено до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, за адресою: Волинська область, Ківерцівський район, с. Журавичі.

Позивачем на адресу посольства Соціалістичної республіки В`єтнам та на адресу Міністерства закордонних справ України направлялися запити щодо встановлення особи відповідача, однак на час подання позову відповіді отримано не було, що унеможливлює підготовку документів позивачем для забезпечення передачі відповідача відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.

Строк затримання відповідача згідно з рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.04.2018 закінчується 02.10.2018.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України та Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

В силу вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 4 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до частини 1 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, на підставі заяви поданої органом охорони державного кордону до іноземця або особи без громадянства суд може застосувати такий захід як затримання з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Частинами 11-13 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Отже, нормами чинного законодавства передбачено, що у випадку відсутності співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації та неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи, строк затримання такої особи може бути продовжено шляхом подачі відповідного адміністративного позову, який подається кожні шість місяців.

Як видно з матеріалів справи, позивачем вживались заходи з метою ідентифікації відповідача, шляхом надсилання запитів до надзвичайного та повноважного посла В`єтнаму в Україні, однак відповідна інформація на момент звернення до суду з даним позовом не одержана.

Оскільки позивачем вживалися заходи для ідентифікації відповідача з метою забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) та з огляду на наявність умов, передбачених частиною 13 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких неможливо ідентифікувати відповідача, забезпечити його примусове видворення чи реадмісію у строк затримання, встановлений рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 квітня 2018 року у справі № 158/2366/18, апеляційний суд приходить до переконання про наявність належних правових підстав для продовження строку затримання відповідача.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для його скасування чи зміни відсутні.

Доводи апеляційної скарги, в силу викладеного вище, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. 289, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника громадянина В`єтнаму ОСОБА_1 адвоката Самолюка Василя Васильовича залишити без задоволення.

Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 28 вересня 2018 року у справі № 158/2366/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В. М. Багрій
судді А. І. Рибачук
Д. М. Старунський