Справа № 522/12566/18
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2018-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2018 р.м.ОдесаСправа № 522/12566/18

Категорія: 10.4 Головуючий в 1 інстанції: Бойчук А.Ю.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді - Димерлія О.О.

суддів - Єщенка О.В., Коваля М.П.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту аналітики та контролю Одеської міської ради на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 19 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту аналітики та контролю Одеської міської ради про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Департаменту аналітики та контролю Одеської міської ради (далі - Департамент аналітики та контролю ОМР) про скасування постанови про накладання штрафу уповноваженими посадовими особами від 15 червня 2018 року № ОМС-ОД311/939/АВ/ТД/ФС/12.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19 липня 2018 року позов ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження по названій вище справі.

Не погоджуючись з даним рішенням суду Департаментом аналітики та контролю ОМР подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим відповідач просить його скасувати та винести нове рішення, яким скасувати ухвалу суду та направити справу на розгляд за підсудністю до Одеського окружного адміністративного суду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивача притягнуто до відповідальності за правопорушення у сфері трудової діяльності і до нього були застосовані санкції, на підставі Кодексу законів про працю України, а не в порядку провадження у справі про адміністративні правопорушення. Правопорушення у сфері трудової діяльності не є адміністративним правопорушенням, а відповідальність за Кодексом законів про працю України не є адміністративним стягненням.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інших порядок судового провадження

Відповідно до частини 1 статті 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні:

1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;

2) адміністративні справи, пов'язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо:

оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій;

уточнення списку виборців;

оскарження дій чи бездіяльності засобів масової інформації, інформаційних агентств, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації та інформаційних агентств, що порушують законодавство про вибори та референдум;

оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб;

3) адміністративні справи, пов'язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо:

примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства;

примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України;

затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України;

продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України;

затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні;

затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті.

Тобто, законодавцем чітко визначено предметну підсудність адміністративних справ місцевим загальним судам.

Згідно частини 2 статті 20 КАС України окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

З матеріалів адміністративного позову вбачається, що позивач просив скасувати постанову про накладання штрафу уповноваженими посадовими особами Департаменту аналітики та контролю ОМР від 15 червня 2018 року № ОМС-ОД311/939/АВ/ТД/ФС/12.

Так, у рішенні Конституційного Суду України щодо офіційного тлумачення положень пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України, частин першої, третьої статті 2, частини першої статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про відповідальність юридичних осіб) зазначено, що загальновизнаним є поділ юридичної відповідальності за галузевою структурою права на цивільно-правову, кримінальну, адміністративну та дисциплінарну.

За змістом статті 2 КУпАП закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення цього Кодексу поширюються і на адміністративні правопорушення, відповідальність за вчинення яких передбачена законами, ще не включеними до Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 30 травня 2018 року № ОМС-ОД311/939/АВ/П/ПТ/12 вбачається, що позивача притягнуто до відповідальності за частиною 3 статті 41 КУпАП.

В постанові про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами Департаменту аналітики та контролю ОМР від 15 червня 2018 року № ОМС-ОД311/939/АВ/ТД/ФС/12 зазначено, що на ОСОБА_1 накладено штраф на підставі абзацу 2 частини 2 статті 265 КЗпП України.

Згідно частини 2 статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:

фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Адміністративна відповідальність - це реалізація адміністративно-правових санкцій, застосування адміністративних стягнень. Адміністративна відповідальність являє собою регламентовані нормами адміністративного права відносини між порушником адміністративно-правової норми та уповноваженим державним органом з приводу скоєного адміністративного правопорушення.

Адміністративна відповідальність відмежовується від кримінальної в тому числі за нормативними та фактичними підставами. Нормативними підставами застосування кримінальної відповідальності є норми Кримінального кодексу України, адміністративної - норми КУпАП та інших законодавчих актів, що встановлюють адміністративну відповідальність. Фактичними підставами є: в адміністративній відповідальності факт вчинення проступку (склад адміністративного проступку); в кримінальній - конкретний склад злочину, який має більшу суспільну небезпечність.

В основу відмежування адміністративної відповідальності від дисциплінарної можна покласти ті ж критерії, що й при її відмежуванні від інших видів відповідальності. Зокрема, за органами, які її застосовують. Адміністративна відповідальність наступає перед органами або посадовими особами, з якими винний, як правило, не має службових або трудових відносин і яким правопорушник безпосередньо не підпорядкований. При дисциплінарній відповідальності право накладати стягнення мають посадові особи, яким порушники дисциплінарних положень безпосередньо або опосередковано підпорядковуються.

Отже, положення статті 265 КзПП України, згідно яких встановлені санкції стосовно юридичних та фізичних осіб-підприємців, які використовують найману працю охоплюються адміністративною відповідальністю, а відтак ця справа підсудна місцевому загальному суду як адміністративному суду.

Оскільки при винесенні ухвали судом першої інстанції не порушено норми процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 КАС України, приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту аналітики та контролю Одеської міської ради - залишити без задоволення, а ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 19 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню у касаційному порядку не підлягає за виключенням випадків, передбачених абзацами «а»-«г» частини 5 статі 328 КАС України.

Головуючий суддя Димерлій О.О.
Судді Єщенко О.В. Коваль М.П.