Справа № 809/446/18
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/789/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Ніколіна В.В., Старунського Д.М.,

за участю секретаря судового засідання Смидюк Х.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Шуляка Ю.С.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Івано-Франківської міської ради на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення,-

суддя (судді) в суді першої інстанції - Остапюк С.В.,

час ухвалення рішення - 11:41:27,

місце ухвалення рішення - м. Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення - 29 травня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

06 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Івано-Франківської міської ради в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення «Про затвердження детального плану території для багатоповерхової житлової забудови на АДРЕСА_1 № 404-17 від 15 грудня 2017 року.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що оскаржуване рішення прийнято без додержання вимог статті 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», статті 5 Закону України «Про основи містобудування», Порядку проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України за №555 від 25 травня 2011 року, тобто без проведення громадських слухань, за умови звернення позивача 12 грудня 2017 року із пропозиціями, що підлягали розгляду на таких слуханнях..

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 травня 2018 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення 17 сесії сьомого демократичного скликання Івано-Франківської міської ради за № 404-17 від 15 грудня 2017 року «Про затвердження детального плану території для багатоквартирної житлової забудови на АДРЕСА_1».

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оскаржуване рішення суперечить Генеральному плану міста Івано-Франківська в частині території на земельній ділянці в межах АДРЕСА_1, в якому на праві приватної власності належить частка в квартирі АДРЕСА_1 позивачу, а відтак рішення відповідача про його затвердження є протиправним та таким, що порушує права позивача. Поряд з тим, суд першої інстанції прийшов до висновку про помилковість тверджень позивача щодо незабезпечення відповідачем громадського обговорення Детального плану території для багатоквартирної житлової забудови на АДРЕСА_1 для врахування громадських інтересів. При цьому зазначав, що у відповідача були відсутні підстави для проведення громадських слухань в межах проведеної процедури громадського обговорення Детального плану території.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Івано-Франківська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що функціональне призначення території у спірному рішенні визначено як багатоквартирна багатоповерхова житлова забудова, що не суперечить визначеному у генеральному плані міста Івано-Франківська існуючому стану використанню території, а є уточненням положень генерального плану міста Івано-Франківська щодо планувальної структури і функціонального призначення території, просторової композиції, параметрів забудови та ландшафтної організації частини населеного пункту, не змінює функціональне зонування його територій, що відповідає вимогам Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Висновки суду першої інстанції про відсутність порушень зі сторони відповідача при проведенні громадських обговорень сторонами не оскаржені.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, а позивач щодо апеляційної скарги заперечив, просив залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, рішенням Івано-Франківської міської ради за №300-16 від 27 жовтня 2017 року надано дозвіл на розроблення детального плану території для багатоквартирної житлової забудови на АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1). Також, вирішено Департаменту містобудування, архітектури, та культурної спадщини міської ради виступити замовником розроблення містобудівної документації. Прийняте рішення опубліковано в друкованому засобі масової інформації «Івано-Франківській тижневій газеті для міста і області «Західний кур'єр» №45 (1618) 09 листопада 2017 року. Також, Департаментом містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради у вказаному друкованому виданні 09 листопада 2017 року розміщено повідомлення про початок процедури розгляду та врахування пропозицій громадськості у проекті «Детальний план території для багатоквартирної житлової забудови на АДРЕСА_1.

Проект рішення «Про затвердження детального плану території для багатоквартирної житлової забудови на АДРЕСА_1» оприлюднено на офіційному веб-сайті міської ради 17 листопада 2017 року.

11 грудня 2017 року позивач звернувся до Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини міської ради з пропозицією щодо детального плану, в якому вказав, що будівництво багатоповерхового будинку вважає неможливим, а він планує на задній частині подвір'я висадити фруктовий сад та здійснити будівництво альтанки (а.с.16).

Департаментом містобудування, архітектури та культурної спадщини міської ради 11 січня 2018 року надано позивачу відповідь на подані ним пропозиції (а.с.77).

Відповідач 15 грудня 2017 року прийняв рішення за №404-17 «Про затвердження детального плану території для багатоквартирної житлової забудови на АДРЕСА_1», яке опубліковано в друкованому засобі масової інформації «Івано-Франківській тижневій газеті для міста і області «Західний кур'єр» №1 (1626) 04 січня 2018 року.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість позову.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Повноваження Івано-Франківської міської ради у спірних правовідносинах визначені, зокрема, законами України «Про місцеве самоврядування в України», «Про основи містобудування», «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до статей 28, 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема: підготовка і подання на затвердження ради відповідних місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови населених пунктів, іншої містобудівної документації; встановлення на відповідній території режиму використання та забудови земель, на яких передбачена перспективна містобудівна діяльність.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про основи містобудування» до компетенції сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування на відповідній території належить затвердження відповідно до законодавства місцевих програм, генеральних планів відповідних населених пунктів, планів зонування територій, а за відсутності затверджених в установленому законом порядку планів зонування території - детальних планів територій.

Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Статтею 7 цього Закону визначено, що управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється шляхом:

1) планування територій на державному, регіональному та місцевому рівнях;

2) моніторингу стану розроблення та реалізації містобудівної документації на всіх рівнях;

3) визначення державних інтересів для їх врахування під час розроблення містобудівної документації;

4) проведення ліцензування і професійної атестації;

5) розроблення і затвердження будівельних норм, державних стандартів і правил, запровадження одночасної дії міжнародних кодів та стандартів;

6) контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування, проектної документації.

Планування територій здійснюється на державному, регіональному та місцевому рівнях відповідними органами виконавчої влади, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування. Планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку. Рішення з питань планування та забудови територій приймаються сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами, районними, обласними радами, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями в межах визначених законом повноважень з урахуванням вимог містобудівної документації (стаття 8 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Порядок розроблення містобудівної документації, затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16 листопада 2011 року № 290 (далі - Порядок № 290).

Відповідно до пункту 4.1 Порядку № 290 рішення про розроблення генерального плану, плану зонування території, детального плану території, яка розташована в межах населеного пункту, а також внесення змін до цієї містобудівної документації приймає відповідна сільська, селищна, міська рада.

Згідно з пунктом 4.3. Порядку № 290 замовником розроблення містобудівної документації з планування території на місцевому рівні або внесення змін до неї є: при розробленні генерального плану населеного пункту, плану зонування території, а також детального плану території, яка розташована в межах населеного пункту, - виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації; при розробленні детального плану території, яка розташована за межами населеного пункту, - районна державна адміністрація, а в разі відсутності адміністративного району - відповідно Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласна, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації.

З матеріалів справи слідує, що 15 грудня 2017 року відповідач прийняв рішення за №404-17 «Про затвердження детального плану території для багатоквартирної житлової забудови на АДРЕСА_1».

Звертаючись до суду з позовом про визнання протиправним та скасування такого рішення Івано-Франківської міської ради позивач обгрунтовує його виключно порушенням процедури громадського обговорення при прийнятті рішення. Такі ж доводи позивача містяться і у відзиві на апеляційну скаргу.

З огляду на викладене колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частин п'ятої - сьомої статті 19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» детальний план території складається із графічних і текстових матеріалів; склад, зміст, порядок розроблення та затвердження детального плану території визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування; матеріали детального плану території не можуть містити інформацію з обмеженим доступом та бути обмеженими в доступі. Загальна доступність матеріалів детального плану території забезпечується відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» шляхом надання їх за запитом на інформацію, оприлюднення на веб-сайті органу місцевого самоврядування, у тому числі у формі відкритих даних, на єдиному державному веб-порталі відкритих даних, у місцевих періодичних друкованих засобах масової інформації, у загальнодоступному місці у приміщенні органу місцевого самоврядування.

Згідно з частиною дев'ятою статті 19 цього ж Закону, детальний план території не підлягає експертизі.

Відповідно до частини першої статті 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» громадським слуханням підлягають розроблені в установленому порядку проекти містобудівної документації на місцевому рівні: генеральні плани населених пунктів, плани зонування територій, детальні плани територій.

Згідно з частиною другою статті 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», зокрема, затвердження на місцевому рівні містобудівної документації, зазначеної у частині першої цієї статті, без проведення громадських слухань щодо проектів такої документації забороняється.

Відповідно до частини третьої статті 21 цього ж Закону сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи зобов'язані забезпечити: оприлюднення прийнятих рішень щодо розроблення містобудівної документації на місцевому рівні з прогнозованими правовими, економічними та екологічними наслідками; оприлюднення проектів містобудівної документації на місцевому рівні та доступ до цієї інформації громадськості; реєстрацію, розгляд та узагальнення пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації на місцевому рівні (у разі її утворення); узгодження спірних питань між громадськістю і замовниками містобудівної документації на місцевому рівні через погоджувальну комісію; оприлюднення результатів розгляду пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації на місцевому рівні.

Згідно з частинами п'ятою-шостою статті 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» оприлюднення проектів містобудівної документації на місцевому рівні є підставою для подання пропозицій громадськості до відповідного органу місцевого самоврядування; пропозиції громадськості мають бути обґрунтовані в межах відповідних законодавчих та нормативно-правових актів, будівельних норм, державних стандартів і правил та надаватися у строки, визначені для проведення процедури громадських слухань. Пропозиції, надані після встановленого строку, не розглядаються.

Порядок проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2011 року № 555 (далі - Порядок № 555).

Відповідно до пунктів. 7, 8 порядку № 555 пропозиції до проектів містобудівної документації мають право подавати: повнолітні дієздатні фізичні особи, які проживають на території, щодо якої розроблено відповідний проект містобудівної документації на місцевому рівні; юридичні особи, об'єкти нерухомого майна яких розташовані на території, щодо якої розроблено відповідний проект містобудівної документації на місцевому рівні; власники та користувачі земельних ділянок, розташованих на території, щодо якої розроблено проект містобудівної документації, та на суміжних з нею територіях; представники органів самоорганізації населення, діяльність яких поширюється на відповідну територію; народні депутати України, депутати відповідних місцевих рад; пропозиції, подані особами, не визначеними пунктом 7 цього Порядку, або подані після встановленого органом місцевого самоврядування строку, залишаються без розгляду.

Відповідно до частини дев'ятої статті 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» оприлюднення результатів розгляду пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації на місцевому рівні здійснюється у двотижневий строк з дня їх прийняття шляхом опублікування в засобах масової інформації, що поширюються на відповідній території, а також розміщення таких рішень на офіційних веб-сайтах цих органів; особи, які оприлюднюють проекти генеральних планів населених пунктів, зонування територій, детальних планів територій, є відповідальними за їх автентичність.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку, що громадські слухання містобудівної документації на місцевому рівні відбуваються та полягають в оприлюдненні проектів містобудівної документації на місцевому рівні, наданні особам, які мають право на подання пропозицій до проектів містобудівної документації на місцевому рівні, строку для подання таких пропозицій; безпосередньому поданні пропозицій громадськості до відповідного органу місцевого самоврядування; утворенні погоджувальної комісії у разі необхідності та, відповідно, оприлюдненні результатів розгляду пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації.

Такі висновки апеляційного суду відповідають правовій позиції Верховного суду викладеній у постанові від 21 червня 2018 року у справі № 826/4504/17.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, рішенням Івано-Франківської міської ради за №300-16 від 27 жовтня 2017 року надано дозвіл на розроблення детального плану території для багатоквартирної житлової забудови на АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1). Також, вирішено Департаменту містобудування, архітектури, та культурної спадщини міської ради виступити замовником розроблення містобудівної документації. Прийняте рішення опубліковано в друкованому засобі масової інформації «Івано-Франківській тижневій газеті для міста і області «Західний кур'єр» №45 (1618) 09 листопада 2017 року. Також, Департаментом містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради у вказаному друкованому виданні 09 листопада 2017 року розміщено повідомлення про початок процедури розгляду та врахування пропозицій громадськості у проекті «Детальний план території для багатоквартирної житлової забудови на АДРЕСА_1.

Проект рішення «Про затвердження детального плану території для багатоквартирної житлової забудови на АДРЕСА_1» оприлюднено на офіційному веб-сайті міської ради 17 листопада 2017 року.

В свою чергу, ОСОБА_1 12 грудня 2017 року звернувся до Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини міської ради з пропозицією щодо детального плану, в якому вказав, що будівництво багатоповерхового будинку вважає неможливим, а він планує на задній частині подвір'я висадити фруктовий сад та здійснити будівництво альтанки.

Департаментом містобудування, архітектури та культурної спадщини міської ради 11 січня 2018 року надано позивачу відповідь на подані ним пропозиції. Зі змісту такої відповіді слідує, що позивача було повідомлено що при розробленні детального плану пропозицій від громадськості не надходили. В той же час Департаментом містобудування, архітектури та культурної спадщини було повідомлено ОСОБА_1 по те, що згідно чинного законодавства ніхто не може бути позбавлений права власності на нерухоме майно.

Колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про те, що позивач помилково ототожнює гарантовану та встановлену статтею 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» процедуру громадського обговорення з проведенням громадських слухань.

Процедура громадського обговорення відповідно до частини 3 статті 21 вказаного Закону складається з оприлюднення прийнятих рішень щодо розроблення містобудівної документації на місцевому рівні з прогнозованими правовими, економічними наслідками та наслідками для довкілля, у тому числі для здоров'я населення; оприлюднення проектів містобудівної документації на місцевому рівні, пояснювальної записки, розділу «Охорона навколишнього природного середовища» або звіту про стратегічну екологічну оцінку на своїх офіційних веб-сайтах, а також вільний доступ до такої інформації громадськості; реєстрацію, розгляд та врахування пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації на місцевому рівні; проведення громадських слухань щодо проектів містобудівної документації на місцевому рівні; узгодження спірних питань між громадськістю і замовниками містобудівної документації на місцевому рівні через погоджувальну комісію; оприлюднення результатів розгляду пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації на місцевому рівні.

Нормативне тлумачення вищезазначеної норми права дає підстави для висновку, що громадські слухання є поняттям вужчим ніж процедура громадського обговорення, однак належить до її складу та застосовується за конкретних умов та з визначеною метою.

У контексті фактичних обставин цієї справи слід визнати, що відповідач забезпечив здійснення оприлюднення прийнятих рішень щодо розроблення містобудівної документації; оприлюднення проектів містобудівної документації на місцевому рівні, пояснювальної записки, розділу «Охорона навколишнього природного середовища» або звіту про стратегічну екологічну оцінку на своїх офіційних веб-сайтах, а також вільний доступ до такої інформації громадськості; реєстрацію, розгляд та врахування пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації на місцевому рівні.

В той же час апеляційним судом встановлено, а позивачем не спростовано той факт, що пропозиції до містобудівної документації надані ОСОБА_1 не містять містобудівних, об'ємно-планувальних, архітектурних, конструктивних, технічних, технологічних вирішень, а висловлені заперечення про проектованих рішень не обґрунтовано вимогами законодавства, будівельних норм чи державних стандартів та правил.

Як наслідок, у відповідача були відсутні підстави для проведення громадських слухань в межах проведеної процедури громадського обговорення Детального плану території для багатоквартирної житлової забудови на АДРЕСА_1.

При цьому, колегія суддів зазначає, що частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов'язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб'єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу «належного урядування».

Принцип «належного урядування», зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов'язків.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про дотримання Івано-Франківською міською радою встановленого порядку розроблення детального плану території в частині виконання вимоги щодо проведення громадських слухань. Зрештою такі висновки суду першої інстанції не оспорюються позивачем та не оскаржуються сторонами.

Поряд з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Зі змісту позовної заяви слідує та встановлено під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, що фактично єдиною підставою для скасування оскаржуваного рішення позивач зазначає порушення порядку проведення громадського обговорення при прийнятті рішення.

В той же час зі змісту рішення суду першої інстанції слідує, що при наданні оцінки правомірності діям відповідача при прийнятті оскаржуваного рішення, суд першої інстанції не обмежився наданням оцінки обставинам, якими позивач обґрунтовував свої вимоги, а встановив з власної ініціативи протиправність оскаржуваного рішення, яким затверджено детальний план території для багатоквартирної житлової забудови на АДРЕСА_1 Генеральному Плану м. Івано-Франківська.

Відповідно до положень статті 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

В позовній заяві зазначаються, зокрема: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Під змістом позовних вимог розуміються запропоновані позивачем способи судового захисту свого права, свободи чи інтересу, які повинні формулюватися максимально чітко і зрозуміло. Обставинами, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, є конкретні юридичні факти з настанням яких суб'єкти публічного права вступають між собою у спірні правовідносини. Позовні вимоги і обставини в їх обґрунтування мають викладатися лаконічно, чітко, зрозуміло, з використанням прийнятої юридичної термінології. Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, складають підставу позову. Підстава позову перебуває у нерозривному логічному взаємозв'язку із змістом позовних вимог (з предметом позову). Виклад обставин підстави позову необхідний для визначення тотожності позову та визначення предмета доказування в спорі між сторонами.

Разом з тим, вирішення питання щодо змісту позовних вимог до відповідача у справі може бути здійснене під час підготовчого провадження, при цьому суд першої інстанції не позбавлений процесуальної можливості уточнити позовні вимоги.

Відповідно до частини першої статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України, крім прав та обов'язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п'ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Статтею 173 КАС України передбачено, що завданням підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів;

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до принципу диспозитивності в адміністративному судочинстві, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів вважає, що приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції всупереч наведеним вище нормам встановленим в адміністративному судочинстві, оскільки при розгляді позовної заяви вийшов за межі підстав позову і як наслідок скасував оскаржуване рішення з підстав з яких позов не заявлявся, а саме встановив обставини невідповідності Детального плану Генеральному плану міста Івано - Франківська.

При цьому зі змісту судового рішення суду першої інстанції слідує, що судом не було наведено мотивів дослідження наявності інших обставин протиправності оскаржуваного рішення міської ради, ніж ті, що були наведенні позивачем з приводу з якого були надані заперечення відповідачем.

Відповідно до вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, гарантується право на справедливий судовий розгляд одним із аспектів якого є доступ до суду.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов'язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами».

Такі обставини дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Як зазначено вище, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції в частині наявності підстав для відмови в задоволенні позову про протиправність оскаржуваного рішення міської ради з підстав порушення процедури громадського обговорення проекту рішення.

Крім того, відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Враховуючи наведені вище норми КАС України та встановлені судом апеляційної інстанції обставини, колегія суддів приходить до висновку, що суд апеляційної інстанції не може розглядати підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції, відтак в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Беручи до уваги встановлені судом апеляційної інстанції порушення норм процесуального права при прийнятті рішення судом першої інстанції та відсутність з боку міської ради порушень при прийнятті оскаржуваного рішення в частині порушення процедури громадського обговорення проекту рішення колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення «Про затвердження детального плану території для багатоповерхової житлової забудови на АДРЕСА_1 № 404-17 від 15 грудня 2017 року.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 312, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 317, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Івано-Франківської міської ради задовольнити повністю.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 травня 2018 року у справі № 809/446/18 - скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді В. В. Ніколін
Д. М. Старунський
Повне судове рішення складено 16 лиситопада 2018 року.