Справа № 0540/7985/18-а
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2018-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 листопада 2018 р. Справа№0540/7985/18-а

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка О.М. при секретарі судового засідання Рудь Т.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника відповідача про прийняття додаткової постанови у справі за позовом Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорський комбінат дитячого харчування»
Постановою від 29 жовтня 2018 року у задоволені позовних вимог відмовлено.
07 листопада 2016 року представник відповідача звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з заявою про прийняття додаткової рішення про стягнення з позивача на користь відповідача 6551,63 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
В обґрунтування поданої заяви представник відповідача вказав на те, що до закінчення судових дебатів відповідач подав заяву про відшкодування розміру витрат, повязаних з отриманням правової допомоги, однак при оголошені вступної та резолютивної частини судом не вирішено зазначеного питання.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 6551,63 грн., наданої протягом розгляду справи в суді першої інстанції, представником відповідача було надано до матеріалів справи: розрахунок витрат на адвокатські послуги адвоката від 19 жовтня 2018 року, посадочні документи від 17-18 жовтня 2018 року, копію договору про надання правової допомоги від 17 січня 2018 року, копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ІФ №001223, ордеру серії ІФ №045379.
До заяви про постановлення додаткового судового рішення представником відповідача було також надано копію акту приймання передачі послуг від 29 жовтня 2018 року.
Розглянувши заяву представника відповідача про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.
Відповідно до положень пункту 3 частини 1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з частини 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, зокрема, що додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз'яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об'єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.
Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.
Адвокат зобов'язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.
Частинами першою та третьою статті 134 КАС України встановлено, що витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАСУ при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб'єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.
Цей висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/16.
Відповідно до частин четвертої та п'ятої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно п. 178.6 ст. 178 Податкового кодексу України та п. 1 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України №481 від 16.09.2013 року, зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат, у якій за підсумком робочого дня, протягом якого отримано дохід, на підставі первинних документів здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати.
Суд наголошує, що представником позивача адвокатом ОСОБА_1 до матеріалів справи №0540/7985/18-а та заяви про ухвалення додаткового судового рішення не було додано жодного доказу оплати Товариством з обмеженою відповідальністю «Краматорський комбінат дитячого харчування» наданих адвокатом послуг.
При цьому, сторона, яка заявляє до відшкодування ці витрати, зобов'язана довести належними та допустимими доказами обґрунтованість цих витрат, зокрема їх розмір.
Акт приймання - передачі наданих послуг від 29 жовтня 2018 року не є належним підтвердженням оплати послуг та не відображає рух коштів від замовника до виконавця.
Крім того, суд зауважує, що у розрахунку витрат на адвокатські послуги, адвокатом було визначено суму витрат на правову допомогу у розмірі 6255 грн., тоді як у заяві про ухвалення додаткового судового рішення представником відповідача визначено суму судових витрат у розмірі 6551,63 грн., що на 296,63 грн. є більшою від первинної.
При цьому, згідно акту приймання - передачі наданих послуг від 29 жовтня 2018 року, сума витрат на правову допомогу визначена у розмірі 5814,60 грн. та крім іншого вказано про відшкодування витрат, що повязані із прибуттям до суду, а саме вартість проїзду у розмірі 737,03 грн.
Отже, враховуючи те, що наданими до суду документами обґрунтованість та фактичний обсяг витрат на правничу допомогу у конкретній адміністративній справі не підтверджено належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку про відсутність підстав для компенсації витрат відповідача на правову допомогу.
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
За таких обставин суд дійшов висновку про відмову у задоволення вимоги про стягне
ння з позивача витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись Конституцією України, Кодексо адміністративного судочинства України, суд
У задоволені заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорський комбінат дитячого харчування» про стягнення з позивача на його користь витрат на професійну правничу допомогу відмовити.
Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Кониченко О.М.