Справа № 818/1000/17
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 листопада 2018 р. Справа №818/1000/17
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Савицької Н.В.,
за участю секретаря судового засідання - Веріч А.І.,
представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,
представника відповідача - ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №818/1000/17 за позовом Державного підприємства "Дослідне господарство агрофірма "Надія" Інституту сільського господарства Північного сходу національної академії аграрних наук України" до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, Головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель у Білопільському, Лебединському, Сумському районах та м. Сумах УКВОЗ ГУ Держгеокадастру у Сумській області ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та скасування припису,-
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернулося Державне підприємство "Дослідне господарство агрофірма "Надія" Інституту сільського господарства Північного сходу національної академії аграрних наук України" (далі - позивач, ДП "ДГ Агрофірма "Надія" ІСГ ПС НААН України") з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, Головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель у Білопільському, Лебединському, Сумському районах та м.Сумах УКВОЗ ГУ Держгеокадастру у Сумській області ОСОБА_4 і, уточнивши позовні вимоги (а.с.193-200, том 1), просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Сумській області щодо проведення перевірки з питань дотримання вимог земельного законодавства при використанні, здійсненні заходів з охорони земель та в частині родючості грунтів земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області;
- скасувати припис Головного управління Держгеокадастру у Сумській області №7/0/92-17-ДК/0115Пр/03/01/-17 від 26.06.2017.
Ухвалою суду від 12.07.2017 у задоволенні клопотання ДП "ДГ Агрофірма "Надія" ІСГ ПС НААН України" про забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного припису відмовлено.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 26.07.2017 відкрито провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду.
Ухвалою суду від 14.12.2017 задоволено клопотання представника ДП "ДГ Агрофірма "Надія" ІСГ ПС НААН України" про зупинення провадження у справі та зупинено провадження в адміністративній справі №818/1000/17 за позовом ДП "ДГ Агрофірма "Надія" ІСГ ПС НААН України" до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, Головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель у Білопільському, Лебединському, Сумському районах та м.Сумах УКВОЗ ГУ Держгеокадастру у Сумській області ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та скасування припису до набрання законної сили судовим рішенням у справі №818/1851/17.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 30.07.2018 поновлено провадження у справі № 818/1000/17 та призначено справу до розгяду у судовому засіданні.
У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, заяві про зміну підстав позову, додаткових поясненнях по справі. Зокрема, зазначили, що ДП "ДГ Агрофірма "Надія" ІСГ ПС НААН України" є правонаступником в частині землі, майна, майнових прав і зобов'язань державного підприємства "Дослідне господарство Агрофірма "Надія" Національної академії аграрних наук України" і у його постійному користуванні знаходяться землі загальною площею 3944,2297 га, що встановлено постановою Сумського окружного адміністративного суду від 04.09.2017 у справі № 818/1066/17, яка набрала законної сили 20.11.2017. Відтак, вважають, що винесений Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області припис порушує охоронюваний законом інтерес позивача щодо земельних ділянок загальною площею 3575,07 га. Крім того, звертали увагу суду на те, що перевірка, за результатами якої винесено оскаржуваний припис, була проведена за відсутності представників ДП "ДГ Агрофірма "Надія" ІСГ ПС НААН України" та за відсутності повноважень у головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель у Білопільському, Лебединському, Сумському районах та м. Сумах Управління з контролю за використанням та охороною земель на території Перехрестівської сільської ради. Звертали увагу суду на те, що позивачем неодноразово вживалися заходи щодо оформлення правовстановлюючих документів на спірні земельні ділянки, а тому останній мав обґрунтовані сподівання та очікування на отримання їх у постійне користування, у встановленому законом порядку.
Представник Головного управління Держгеокадастру у Сумській області заперечуючи проти задоволення позову у повному обсязі, зазначила, що проведеною перевіркою було встановлено факт користування ДП "ДГ Агрофірма "Надія" ІСГ ПС НААН України" земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності площею 3294,0 га на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області без рішення уповноваженого органу про надання їх у користування. Також зауважила, що аргументи позивача щодо відсутності повноважень у головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель у Білопільському, Лебединському, Сумському районах та м. Сумах Управління з контролю за використанням та охороною земель щодо надання припису є безпідставними.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи та додаткові пояснення сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини справи та обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 16.06.2017 державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог земельного законодавства України про охорону земель Держгеокадастру - головним спеціалістом відділу з організації позапланових перевірок про здійснення державного контролю за використанням та охороною земель ОСОБА_5, державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог земельного законодавства України про охорону земель ГУ Держгеокадастру у Сумській області - головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Білопільському, Лебединському, Сумському районах та м. Сумах Управління з контролю за використанням та охороною земель ОСОБА_4, державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог земельного законодавства України про охорону земель ГУ Держгеокадастру у Сумській області - головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Липоводолинському, Недригайлівському, Роменському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель ОСОБА_6 складено акт №7-ДК/2/АП/09/01-17, яким зафіксовано порушення, зокрема, ДП "ДГ Агрофірма "Надія" ІСГ ПС НААН України", вимог ст.ст.162, 211 Земельного кодексу України (а.с.87-91, том 1).
Приписом №7/0/92-17-ДК/0115Пр/03/01/-17 від 26.06.2017 зобов'язано ДП "ДГ Агрофірма "Надія" ІСГ ПС НААН України" у строк до 26.07.2017 звільнити земельні ділянки, що самовільно використовуються, або надати документи, що підтверджують право користування земельними ділянками.
Суд не погоджується із правомірністю винесеного припису від 26.06.2017 за №7/0/92-17-ДК/0115Пр/03/01/-17, виходячи із наступного.
Під час розгляду справи судом встановлено, що у постійному користуванні ДП "ДГ Агрофірма "Надія" ІСГ ПС НААН України" знаходяться землі загальною площею 3944, 2297 га, з них на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області 3294 га.
Так, судом у межах справи №818/1066/17 встановлено, що 02.02.2017 позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в постійне користування для дослідних і навчальних цілей за рахунок земель сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 3575,75 га на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області. За результатами розгляду вказаного клопотання ГУ Держгеокадастру у Сумській області на адресу підприємства направило лист від 05.04.2017 за № 8-18-0.332-4810/2/17, яким відмовлено в задоволенні даного клопотання. Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 04.09.2017 по справі №818/1066/17, залишеною в силі апеляційною інстанцією, вказану вище відмову ГУ Держгеокадастру у Сумській області було скасовано та зобовязано повторно розглянути заяву про надання дозволу (а.с. 168-170, т.2).
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Суд також вважає за необхідне зазначити про те, що ГУ Держгеокадастру у Сумській області при прийнятті оскаржуваного припису не були враховані наступні обставини стосовно правомірності постійним користуванням ДП "ДГ Агрофірма "Надія" ІСГ ПС НААН України" спірними земельними ділянками.
Статтею 6 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року) передбачено, що у постійне володіння земля надається колгоспам, радгоспам, іншим державним, кооперативним, громадським підприємствам, установам і організаціям, релігійним організаціям для ведення сільського та лісового господарства.
Відповідно до ст. 9 Закону України "Про основи державної політики у сфері науки і науково-технічної діяльності" від 13.12.1991 №1977-XII (в редакції станом на 13.12.1991) самоврядними науковими організаціями, що мають державну підтримку, є ОСОБА_4 наук України та Українська академія аграрних наук. Кошти на їх діяльність щорічно визначаються в бюджеті. Ці організації залучаються до проведення фундаментальних досліджень, розробки і втілення науково-технічної політики, експертизи важливих наукових та народногосподарських проектів. Держава безкоштовно надає ОСОБА_4 наук України та Українській академії аграрних наук у довічне користування основні та обігові фонди, що використовуються для діяльності, передбаченої їх статутами.
У подальшому законодавцем були прийняті положення щодо передачі земельних ділянок державним науковим установам. Так, відповідно до ч. 3 ст.8 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" в редакції Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про основи державної політики у сфері науки і науково-технічної діяльності" від 01.12.1998 №284-XIV (в редакції станом на 01.12.1998) державним науковим установам передаються в постійне користування земельні ділянки згідно із законодавством України. Частиною 10 ст.15 цього Закону передбачено, що Держава передає академіям у безстрокове безоплатне користування без права зміни форми власності основні фонди, а також обігові кошти. Використання майна, переданого академіям, здійснюється ними відповідно до законодавства та статутів академій. Земельні ділянки надаються академіям у постійне користування відповідно до земельного законодавства України.
Відповідно до ч. 5 ст. 7 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" від 26.11.2015 № 848-VIII (в редакції станом на 16.01.2016) землекористування та реалізація прав власника земельних ділянок (для приватних наукових установ), у тому числі набуття відповідних прав на землю, здійснюються науковими установами відповідно до земельного законодавства. Земельні ділянки передаються державним і комунальним науковим установам у постійне користування у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, і не можуть бути вилучені (припинено право постійного користування земельною ділянкою) за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування без згоди власника (власників) або уповноваженого ним (ними) органу чи ОСОБА_7 Національної академії наук України або національних галузевих академій наук. Передача в оренду державними (комунальними) науковими установами закріплених за ними на основі права оперативного управління або господарського відання обєктів власності, а також земельних ділянок здійснюється без права їх викупу відповідно до законодавства України.
Частиною 6 ст. 18 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" від 26..11.2015 № 848-VIII, в редакції станом на 16.01.2016, так і на час прийняття спірного рішення ГУ Держгеокадастром України в Сумській області, передбачено, що використання державного майна, переданого національним галузевим академіям наук, здійснюється з урахуванням норм Закону України "Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, національних галузевих академій наук та статусу їхнього майна". Земельні ділянки надаються національним галузевим академіям наук у постійне користування відповідно до земельного законодавства.
Частиною 3 ст. 5 Закону України "Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, національних галузевих академій наук та статусу їхнього майна" від 07.02.2002 N3065-III передбачено, що вилучення земельних ділянок Національної академії наук України та національних галузевих академій наук може здійснюватися лише за згодою ОСОБА_7 Національної академії наук України та президій національних галузевих академій наук відповідно до Земельного кодексу України.
Постановою ОСОБА_7 Верховної Ради Української PCP "Про статус Української академії аграрних наук" від 29.07.1991 №1370-ХІІ, постановлено, що Українська академія аграрних наук є самоврядною організацією, яка входить до складу агропромислового комплексу республіки. Академія діє на основі законів Української PCP та власного ОСОБА_8 і разом з Академією наук Української PCP забезпечує розвиток фундаментальних досліджень, здійснює підготовку наукових кадрів та спеціалістів вищої кваліфікації. Закріплено за Українською академією аграрних наук землю, всі основні фонди та інше державне майно, що знаходяться в розпорядженні її установ. Порядок володіння та використання їх визначається виключно ОСОБА_7 (а.с.24, том 1).
Відповідно до листа від 17.07.2017 №10-2-21/417 Національної академії аграрних наук України (а.с. 54 том 2), зазначено, що ДП ДГ Агрофірма "Надія" створене наказом Української академії аграрних наук від 13.12.1991 №303 "Про перейменування радгоспу імені Леніна Сумської державної сільськогосподарської дослідної станції в дослідне господарство імені Леніна Сумської державної сільськогосподарської дослідної станції". Наказом №16 від 21.02.2001 перейменовано в дослідне господарство "Агрофірма "Надія" Сумської державної сільськогосподарської дослідної станції. У відповідності до Закону України "Про наукове і науково-технічну діяльність", ОСОБА_8 НААН, затвердженого зборами Національної академії аграрних наук від 10-11.11.2016, зареєстр. Наказом Міністерства юстиції України від 15.02.2017 №390/5 (а.с.56-67 том 2), постанови ОСОБА_7 Верховної Ради України від 29.07.1991 №1370-ХІІ "Про статус Української академії аграрних наук", а також із врахуванням положень Закону України "Про пріоритетність соціального розвитку села та аграрного комплексу в народному господарстві України", Національна академія аграрних наук визначена як самоврядна наукова організація, якій держава передала землю та інше державне майно в безстрокове безоплатне користування без зміни форми власності та використовується відповідно до законодавства та ОСОБА_8 Національної академії аграрних наук.
Пунктом 2 наказу Національної академії аграрних наук від 15.04.1992 №103 (а.с.44-45 том 2) закріплено за науковими установами, господарствами, підприємствами, організаціями землю, будівлі, споруди, обладнання, транспорті засоби, інші основні фонди станом на 01.01.1992. Національна академія аграрних наук листом від 17.07.2017 №10-2-21/417 також повідомила, що згідно бухгалтерської та фінансової звітності за ДП "Надія" станом на 01.01.1997 у постійному користуванні дослідного господарства перебувало всього 3960 га землі, із них сільськогосподарських угідь 3557 га, в т.ч. ріллі 3360 га. Дані обставини підтверджено також витягом із наказу №103 від 15.04.1992 "Про використання основних та обігових фондів наукових установ, господарств, підприємств та організацій, що входять до складу Української академії аграрних наук" (а.с.44-45 том 2).
Відтак, у даному випадку земельні ділянки державою фактично були передані у постійне користування Національній академії аграрних наук в силу норми ст. 9 Закону України "Про основи державної політики у сфері науки і науково-технічної діяльності" від 13.12.1991 №1977-XII, і з того часу безперервно перебуває на балансі ОСОБА_8, зокрема і балансі позивача на праві оперативного управління, дані земельні ділянки не були вилучені із постійного користування Національної академії аграрних наук, в подальшому передані на баланс підприємства, що підпорядковуються ОСОБА_8, як органу по управлінню майном, закріпленому за господарствами, а в даному випадку за позивачем. Відсутність оформленого на даний час державного акту на право постійного користування земельними ділянками не спростовує факт того, що не державним актом, а саме Законом було передано у довічне користування основні та обігові фонди, що використовуються для діяльності, передбаченої їх статутами.
Також відповідно до річного звіту підприємства радгосп імені Леніна ( на даний час ДП "Надія") за 1993 рік перебувало на балансі сільськогосподарські угіддя, в т.ч. рілля, сінокоси, пасовища, відповідна площа лісу (а.с.62-64 том 2). Згідно річного звіту підприємства радгосп імені Леніна (на даний час ДП "Надія") за 1996 рік перебувало на балансі сільськогосподарські угіддя, в т.ч. рілля, сінокоси, пасовища, відповідна площа лісу, багаторічні насадження, ставки та водоймища (а.с. 65-67 том 2).
Позивачем з часу передачі на баланс підприємства земельних ділянок подавалися відповідні звіти до територіального органу, що реалізує земельну політику, сплачувалися відповідні платежі до бюджету за користування земельними ділянками.
Постійне користування земельними ділянками відбувалося підприємством відкрито, вся інформація щодо кількості та розташування земельних ділянок була в розпорядженні у відповідача, враховуючи те, що позивачем надавалися відповідна статистична звітність щодо кількісного обліку земель ф. №2 Зем, ф.№6 Зем.
Відповідно до довідки від 23.01.2017 №8-28-0.2-54/2-17 управління Управління Держгеокадастру у Роменському районі Сумської області (а.с.114 том2) зазначено про розміри земельних ділянок, що знаходяться в постійному користуванні позивача, в т.ч. 3228 га ріллі.
Матеріалами справи також підтверджується, що позивачем вчинялися дії щодо внесення до Державного земельного кадастру інформації про право постійного користування земельними ділянками, що перебувають у його користуванні з часу створення підприємства, перебуває на його балансі.
Так, розпорядженням голова Роменської районної державної адміністрації №541 від 05.08.2011 надав відповідний дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки на території Роменського району (а.с.71 зворотній бік том 2). Позивачем у 2011 році розроблена відповідна технічна документація, яка отримала позитивний висновок відділу Держкомзему у Роменському районі ГУ Держкомзему у Сумській області (на даний час правонаступником є відповідач по даній справі) (а.с.68-111 том 2 ).
У судовому засіданні представники позивача пояснили, що у звязку з тим, що під час затвердження проектної документації змінилося законодавство щодо осіб, які мають повноваження щодо розпорядження земель різних категорій, дану проектну документацію не було затверджено. У звязку із даними обставинами позивачем повторно подано відповідні клопотання щодо надання дозволу на розробку проектної документації по кожній категорії земельних ділянок, які на даний час не розглянуті та дозвіл відсутній, незважаючи на судові рішення, якими скасовано рішення відповідача щодо відмови у наданні таких дозволів.
Частиною 1 ст. 24 Земельного кодексу України передбачено, що державним і комунальним сільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям надаються земельні ділянки із земель державної і комунальної власності у постійне користування для науково-дослідних, навчальних цілей та ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Відповідно до пункту 7 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.
Згідно частини 3 ст.З Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації.
Як зазначено вище, Наказом Української академії аграрних наук від 15.04.1992 №103 "Про використання основних та обігових фондів наукових установ, господарств, підприємств та організацій, що входять до складу Української академії аграрних наук" закріплено за науковими установами, господарствами, підприємствами і організаціями землю, будівлі, споруди, обладнання, транспортні засоби, техніку та інші основні засоби станом на 1 січня 1992 року згідно з додатком. Встановлено, що вилучення земель для різних потреб керівники науково- дослідних установ, господарств та підприємств можуть здійснювати тільки з дозволу Української академії аграрних наук.
Відповідно до пункту 1.1, 1.3. Статуту ДП "Надія", затвердженого Президентом Національної академії аграрних наук України 15.12.2016 (а.с.164-165 том 2), підприємство засноване на основі державної власності, перебуває у віданні Української академії аграрних наук України, як органу управління державним майном.
Згідно з пунктом 1.4. цього ОСОБА_8, позивач є правонаступником в частині майна, землі, майнових прав і зобовязань ДП "Надія". Підприємство створене наказом Української академії аграрних наук від 13 грудня 1991 року №303. Загальне підпорядкування діяльності Українській академії аграрних наук, як органу по управлінню державним майном, закріпленим за господарством.
Пунктом 4.4-4.5. ОСОБА_8 передбачено, що використання земельних ділянок, переданих державною у постійне користування та майна у безстрокове безоплатне користування ОСОБА_8, здійснюється відповідно до законодавства України, ОСОБА_8 та наукової установи, якій підпорядковане господарство, а також цього ОСОБА_8. Земельні ділянки є державною формою власності. Вилучення земельних ділянок господарства може здійснюватися лише за згодою ОСОБА_7 відповідно до норм чинного законодавства.
Тобто, згідно вищезазначених документів землі, що перебувають у постійному користуванні позивача, яке є підприємством державної форми власності і є відкритим постійним користувачем земель загальною площею 3228 га ріллі, за користування якими у встановленому законом порядку сплачує податки.
Суд зазначає про те, що висновок відповідачів щодо самовільного використання Державним підприємством Дослідне господарство Агрофірма "Надія" Інституту сільського господарства Північного сходу національної академії аграрних наук України земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності площею 3294,0 га на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області, що міститься у приписі №7/0/92-17-ДК/0115Пр/03/01/-17 від 26.06.2017 є передчасним і таким, що зроблений без урахування обставини стосовно правомірності постійним користуванням ДП "ДГ Агрофірма "Надія" ІСГ ПС НААН України" спірними земельними ділянками.
За приписами ч.1 ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. За приписом ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Так, згідно з ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 № 457/97-ВР, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Статтею 152 ЗК України встановлено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.
Отже, за змістом вказаної норми, усунення порушень прав на землю, може вимагати власник або володілець земельної ділянки. Ст.125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
За приписом ч.1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Згідно з ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 № 457/97-ВР, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
За змістом пунктів 32-35 рішення Європейського суду з прав людини "Стретч проти Сполученого Королівства" від 24 червня 2003 року майном у значенні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади. Зазначеним вище рішенням Європейського суду також встановлено, що, оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, то в такому випадку мало місце "непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції", отже визнання недійсним договору, згідно якого покупець отримав майно від держави, та подальше позбавлення його цього майна на підставі того, що державний орган порушив закон, є неприпустимим. Тобто, слідуючи практиці Європейського суду, самі по собі допущені органами публічної влади порушення не можуть бути безумовною підставою для визнання договорів недійсними, повернення майна державі в порушення права власності покупця, якщо вони не допущені в наслідок винної, протиправної поведінки самого покупця.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема у справах "Жовнер проти України" від 29 червня 2004 року, " Меллахер та інші проти Австрії" від 19 грудня 1998 року та "ОСОБА_9 Девелопмент Лтд" та інші проти Ірландії" від 23 жовтня 1991 року, визначив, що під поняттям "майно" розуміється не лише майно, яке належить особі на праві власності згідно із законодавством країни, в якій виник спір, а також під даним поняттям можуть бути прибутки, що випливають з власності, кошти, належні заявникам на підставі судових рішень, "активи", які можуть виникнути, "правомірні очікування"/"законні сподівання" особи. При цьому, у змісті рішення у справі "ОСОБА_9 Девелопмент Лтд" та інші проти Ірландії" від 23 жовтня 1991 року Європейський суд з прав людини зазначив, що "правомірні очікування" виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей.
За таких обставин, оскільки позивач дотримався всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу щодо оформлення в установленому порядку права постійного користування земельної ділянки, право користування виникло у відповідності до діючого законодавства з 1991 року, він може вважатись таким, що набув права "правомірного очікування", яке б підлягало судовому захисту.
Відтак, суд доходить висновку про те, що оскаржуваний припис відповідачів №7/0/92-17-ДК/0115Пр/03/01/-17 від 26.06.2017 прийнято передчасно, оскільки відповідачем недотримано принцип пропорційності, що передбачений ст. 2 КАС України, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Як встановлено судом позивач не порушив порядок отримання землі в постійне користування, ним була ще у 2011 році розроблена проектна документація, що отримала позитивні висновки, але відмовлено було у затвердженні у зв'язку з тим, що змінилися органи, що здійснюють затвердження різних категорій землі, тобто не з вини позивача, розроблення нової документації зумовили саме зміни законодавства, тобто, також не з вини позивача, але на даний час відповідачем безпідставно відмовляється у наданні дозволу на розробку нової документації, яка визнана судом протиправною та необґрунтованою в межах справи № 818/1066/17, обставини, встановлені в межах розгляду якої не доводяться при розгляді даної справи у відповідності до ч. 4 ст. 78 КАС України.
Під час судового розгляду справи представники позивача зазначили про те, що підприємством неодноразово вживалися заходи щодо оформлення, у порядку встановленому чинним законодавством, права постійного користування земельними ділянками, підприємством навіть була розроблена проектна документація, тобто, у позивача існували правомірні очікування щодо вирішення вказаного питання відповідачем.
За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що оскаржуваний наказ відповідача прийнято передчасно, оскільки відповідачем недотримано принцип пропорційності, що передбачений ст. 2 КАС України, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав до суду доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності прийнятого ним рішення.
У той же час суд відмовляє у задоволенні вимоги позивача про визнання протиправними дій Головного управління Держгеокадастру у Сумській області щодо проведення перевірки з питань дотримання вимог земельного законодавства при використанні, здійсненні заходів з охорони земель та в частині родючості грунтів земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області, з таких підстав.
Суд зауважує, що під час розгляду даної справи питання законності наказів Держгеокадастру від 06.03.2017 №7-ДК "Про здійснення державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності", від 17.03.2017 №11-ДК "Про внесення змін до наказів від 06.03.2017 №6-ДК та № 7-ДК", наказу ГУ Держгеокадастру у Сумській області від 06.06.2017 №321-ДК "Про здійснення державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності" не є предметом розгляду, оскільки підстави прийняття та законності вказаних наказів перевірялись судом у межах розгляду іншої справи за №818/1851/17. Відтак, у даній справі суд оцінює лише правомірність дій відповідачів під час реалізації цих наказів, тобто, під час дотримання процедури проведення перевірки.
Так, представники позивача посилаються на те, що інспектор не мав права здійснювати перевірку земельної ділянки у Роменському районі, оскільки у виданому йому посвідченні вказано, що він є головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Білопільському, Лебединському, Сумському районах та м. Сумах.
Суд вважає такі посилання позивача необгрунтованими, оскільки відповідно до п.1 Положення про Управління з контролю за використанням та охороною земель у Липоводолинському, Недригайлівському, Роменському районах управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, затвердженого наказом Головного управління від 30.12.2016 № 166-К, відділ контролю за використанням та охороною земель у Лебединському, Сумському районах та м.Сумах Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Сумській області є структурним підрозділом Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, юрисдикція якого поширюється на територію Сумської області (а.с.81-85 том1).
У вказаному положенні відсутнє розмежування або розподіл між інспекторами відділів при проведенні перевірок земельних ділянок по їх територіальності згідно районів визначених в посвідченні.
З урахуванням викладеного, вимоги ДП "ДГ Агрофірма "Надія" ІСГ ПС НААН України" про визнання протиправними дій Головного управління Держгеокадастру у Сумській області щодо проведення перевірки з питань дотримання вимог земельного законодавства при використанні, здійсненні заходів з охорони земель та в частині родючості грунтів земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області задоволенню не підлягають у зв'язку з їх необгрунтованістю.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Держгеокадастру у Сумській області № 7/0/92-17-ДК/0115Пр/03/01/-17 від 26.06.2017.
У задоволенні позову в частині визнання протиправними дій Головного управління Держгеокадастру у Сумській області щодо проведення перевірки з питань дотримання вимог земельного законодавства при використанні, здійсненні заходів з охорони земель та в частині родючості грунтів земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 16.11.2018.

Суддя Н.В. Савицька