Справа № 826/17478/18
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2018-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про забезпечення адміністративного позову

14 листопада 2018 року м. Київ № 826/17478/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Мазур А.С., розглянувши заяву про забезпечення позову в адміністративній справі:

за позовом ОСОБА_1
до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг
про визнання протиправною та нечинною постанови №453 від 30.03.2017
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1, позивач) з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі також - НКРЕКП, відповідач). У своєму позові позивач просить визнати протиправною та нечинною постанову відповідача «Про затвердження від'ємного платежу ПАТ «Донбасенерго» від 30 березня 2017 року № 453.

Ухвалою суду від 06 листопада 2018 року відкрито провадження у даній справі та вирішено здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позивачем було подано до суду заяву про забезпечення вказаного адміністративного позову, шляхом зупинення дії оскаржуваної постанови до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Дана заява обґрунтована тим, що спірна постанова прийнята поза межами ст.ст. 239-240 Господарського кодексу України та ст. 19 Закону України "Про природні монополії" , що в свою чергу зумовлює дефіцит обігових коштів у компанії, які необхідні для забезпечення електростанції вугіллям та як наслідок може призвести до зупинки роботи електростанції внаслідок відсутності палива.

Відповідно до приписів ч. 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

На підставі наведених вимог КАС України розгляд поданої заяви про забезпечення позову здійснюється без повідомлення учасників справи.

При вирішенні питання щодо наявності підстав для забезпечення адміністративного позову суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Згідно зі статтею 151 КАС України, позов може бути забезпечено, зокрема, зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Слід зазначити, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є одним із кінцевих бенефіціарних власників ПАТ "Донбасенерго" та відповідно акціонером ПАТ "Донбасенерго", якому Законом України "Про акціонерні товариства" гарантовано право на отримання дивідендів.

У свою чергу, постановою відповідача від 28 листопада 2013 року № 1515 було затверджено величину інвестиційної складової тарифу продажу електричної енергії в Оптовий ринок електричної енергії України ПАТ «Донбасенерго» з метою реалізації проекту реконструкції енергоблока N 6 Слов'янської ТЕС. Відповідно до затвердженої такою постановою величини, ПАТ «Донбасенерго» було отримано 441,9 млн. грн. з ПДВ коштів інвестиційної складової.

30 березня 2018 року вказана вище постанова відповідача втратила чинність згідно з постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 березня 2017 року № 449.

Одночасно, відповідачем було прийнято оскаржувану в межах розгляду даної справи постанову «Про затвердження від'ємного платежу ПАТ «Донбасенерго» від 30 березня 2017 року № 453 (далі - Постанова № 453), якою визначений від'ємний платіж ПАТ «Донбасенерго» та зобов'язано розпорядника системи розрахунків при нарахуванні платежів ПАТ «Донбасенерго» за відпущену електричну енергію в Оптовий ринок електричної енергії України враховувати затверджений пунктом 1 цієї постанови від'ємний платіж ПАТ «Донбасенерго» як додатковий платіж на реконструкцію та модернізацію енергетичного обладнання виробника, який працює за ціновими заявками (Д рек/вр).

Як вбачається із затвердженого Постановою № 453 розміру від'ємного платежу ПАТ «Донбасенерго», у період з квітня 2017 по жовтень 2018 року з доходу ПАТ «Донбасенерго» було вилучено 458,9 млн. грн. з ПДВ.

Таким чином, станом на листопад місяць 2018 року сума вилученого доходу ПАТ «Донбасенерго» на 17 млн. грн. перевищує загальний розмір отриманих ПАТ «Донбасенерго», у відповідності до постанови відповідача від 28 листопада 2013 року №1515, коштів інвестиційної складової.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову позивач вказав на очевидну протиправність, а також зазначив, що відповідно до оскаржуваної постанови, із доходу ПАТ "Донбасенерго" до червня 2019 року включно, буде вилучено у якості від'ємного платежу як додаткового платежу на реконструкцію та модернізацію енергетичного обладнання виробника грошові кошти у сумі 214, 7 млн. грн. з ПДВ, повернення яких, навіть у випадку прийняття рішення про задоволення позову, буде неможливим, а відтак, невжиття заходів забезпечення позову, на думку позивача, унеможливить ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 239 Господарського кодексу України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб'єктів господарювання такі адміністративно-господарські санкції, в то числі, вилучення прибутку (доходу).

При цьому, відповідно до ч. 1 статті 240 Господарського кодексу України, прибуток (доход), одержаний суб'єктом господарювання внаслідок порушення встановлених законодавством правил здійснення господарської діяльності, а також суми прихованого (заниженого) прибутку (доходу) чи суми податку, несплаченого за прихований об'єкт оподаткування, підлягають вилученню в доход відповідного бюджету в порядку, встановленому законом.

Тобто, лише законом може бути визначений порядок вилучення державними органами прибутку (доходу) суб'єкта господарювання.

Так, Закон України «Про природні монополії», у відповідності до вимог ч. 1 статті 5, регулює діяльність суб'єктів природних монополій у сфері, зокрема, розподілу електричної енергії (передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами.

У той же час, відповідно до ч. 1 статті 19 Закону України «Про природні монополії», прибуток, одержаний суб'єктами природних монополій у результаті порушення норм цього Закону, вилучається в судовому порядку до Державного бюджету України.

Таким чином, Закон України «Про природні монополії» визначає, що вилучення прибутку, як вид адміністративно - господарської санкції може бути застосований виключно на підставі судового рішення у разі порушення суб'єктом господарювання правил здійснення господарської діяльності.

Разом з тим, матеріали справи не підтверджують наявність з боку ПАТ «Донбасенерго» будь-яких порушень правил здійснення господарської діяльності, що стали підставою для накладення на ПАТ «Донбасенерго» відповідної адміністративно-господарської санкції, як і наявність судового рішення про вилучення у нього прибутку. Крім того, наявність таких підстав прийняття не зазначена і в самій оскаржуваній Постанові № 453.

Отже, щомісячне вилучення доходу (прибутку) ПАТ «Донбасенерго» відбувається поза межами правових вимог, визначених статтями 239, 240 Господарського кодексу України та статті 19 Закону України «Про природні монополії», а тому, відповідно, вбачаються наявними ознаки очевидної протиправності оскаржуваної постанови.

Беручи до уваги наведене, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача про зупинення дії Постанови № 453.

Також, суд звертає увагу на відсутність автоматичного механізму повернення вилучених з доходу ПАТ «Донбасенерго» грошових коштів за період розгляду вказаної справи судом, за умови задоволення позовних вимог у даній справі шляхом скасування оскаржуваної Постанови № 453. Відповідно, невжиття заходів забезпечення адміністративного позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів позивача, як та бенефіціарного власника ПАТ «Донбасенерго», за захистом яких він звернувся до суду.

Суд враховує, що відповідно до статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Крім того, оскільки позивач-акціонер ПАТ «Донбасенерго» є громадянином Сполучених Штатів Америки, підлягають застосуванню вимоги Договору між Україною та Сполученими Штатами Америки про заохочення та взаємний захист інвестицій, ратифікований Верховною Радою України 21 жовтня 1994 року, відповідно до статті 2 якого, зокрема, встановлюється, що інвестиціям повсякчас надаватиметься справедливий та неупереджений режим, вони користуватимуться повним захистом і безпекою і ні в якому випадку їм не буде надано режим гірший, ніж той, що встановлений міжнародним правом.

Жодна із Сторін не буде ніяким чином перешкоджати шляхом прийняття невмотивованих або дискримінаційних заходів управлінню, функціонуванню, утриманню, вживанню, користуванню, придбанню доходів, розширенню або розпорядженню інвестиціями. Для цілей вирішення спорів згідно із статтею VI та VII, захід може бути довільним або дискримінаційним, незважаючи на те, що Сторона мала або використала можливість розгляду такого заходу в судах або адміністративних трибуналах Сторони.

Відповідно, оскільки, як було встановлено вище, оскаржуване рішення має ознаки очевидної протиправності, встановлене ним позбавлення ПАТ «Донбасенерго» та, відповідно його учасників, права розпоряджатись своєю власністю, є порушенням наведених вимог статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод та взятих на себе державою зобов'язань щодо захисту залучених інвестицій громадян Сполучених Штатів Америки.

Наведені обставини, в силу вимог ч. 2 статті 150 КАС України, додатково свідчить про наявність підстав для вжиття судом заходів забезпечення адміністративного позову.

Крім того, суд враховує, що згідно Рекомендаціями № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов'язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. При цьому, в даному випадку застосування заходів забезпечення адміністративного позову спрямоване виключно на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог, встановлення їх обґрунтованості.

Таким чином, перевіривши зазначені в заяві позивача про забезпечення адміністративного позову доводи на предмет їх відповідності вище викладеним нормам та з'ясованим судом обставинам, оцінивши подані докази, зважаючи на фактичні обставини справи та виходячи із співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам, суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 150, 151, 154, 248 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову - задовольнити.

Зупинити дію постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про затвердження від'ємного платежу ПАТ «Донбасенерго» від 30 березня 2017 року № 453 до набрання законної сили рішенням, ухваленим за результатами судового розгляду даної адміністративної справи по суті.

Дана ухвала підлягає негайному виконанню згідно з ч. 1 статті 156 КАС України.

Дана ухвала може бути пред'явлена до виконання у порядку та спосіб, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», у строк до 14 листопада 2021 року.

Стягувачем у виконавчому провадженні, відкритому на підставі даної ухвали, є ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; паспорт громадянина Сполучених Штатів Америки НОМЕР_1, виданий Державним департаментом Сполучених Штатів Америки 28 лютого 2017 року), а боржником - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (03680, м. Київ, вул. Смоленська, 19; ).

Ухвала суду, відповідно до ч. 2 статті 256 КАС України, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.Ухвала суду може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом 15 днів за правилами, встановленими статтями 293-297 КАС України.Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону №2147-VIII, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.С. Мазур