Справа № 822/1791/18
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2018-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/1791/18

Головуючий у 1-й інстанції: Майстер П.М.

Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.

15 листопада 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
у травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 (в/ч НОМЕР_1 ) в якому просив:

-визнати протиправними бездіяльність та відмову в/ч НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо невиплати позивачу, стрільцю-командиру мотопіхотного відділення мотопіхотного взводу мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_2 , винагороди за безпосередню участь в умовах особливого періоду здійсненні заходів забезпечення правопорядку на державному кордоні в районі антитерористичної операції, його охорони (оборони) з урахуванням грошового забезпечення за період з 25 вересня 2014 року по 02 березня 2015 року, з 02 квітня по 21 травня 2015 року у розмірі 33878,83 грн.;

- стягнути з в/ч НОМЕР_1 Міністерства оборони України на користь позивача, стрільця-командира мотопіхотного відділення мотопіхотного взводу мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_2 , недоплату винагороди за безпосередню участь в умовах особливого періоду здійснення заходів забезпечення правопорядку на державному кордоні в районі антитерористичної операції, його охорони (оборони) з урахуванням грошового забезпечення за період з 25 вересня 2014 року по 02 березня 2015 року, з 02 квітня по 21 травня 2015 року у розмірі 33878,83 грн.

10 липня 2018 року Хмельницький окружний адміністративний суд прийняв рішення про задоволення адміністративного позову частково.

Не погоджуючись з судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Сторони в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи вищенаведене суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 проходив службу в в/ч НОМЕР_2 на посаді стрільця - командира мотопіхотного відділення мотопіхотного взводу мотопіхотної роти.

Відповідно до витягу з наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 №27 від 19.05.2014 року сержанта запасу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вважати таким, що призваний на військову службу за мобілізацією 19 травня 2014 року відповідно до Указу виконуючого обов`язки Президента України від 06.05.2014 року № 454/2014 "Про часткову мобілізацію" та вибув до місця служби у 7 батальйон територіальної оборони (команда НОМЕР_2 ), м.Хмельницький.

Згідно витягу з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 №81 від 03.07.2014 року, сержант ОСОБА_1 відповідно до бойового наказу командувача військ ОК "Північ" від 28.06.2014 року № 32 ОКП прибув до військової частини та приступив до виконання бойових завдань.

Згідно витягу з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 № 19-дск від 06.07.2014 року "Про службово-бойову діяльність 7 батальйону територіальної оборони наказано: командиру стрілецької роти базовий табір облаштувати в районі н.п. Максимівка, н.п.Ільїчівка. У взаємодії з впс "Троїцьке" забезпечити охорону (оборону) державного кордону на другому рубежі в межах ділянки впс " ІНФОРМАЦІЯ_3 " Луганського прикордонного загону.

Так, відповідно до довідки військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 24.02.2015 року ОСОБА_1 дійсно служить у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 з 20.05.2014 року та за останні 6 календарних місяці зарплата становить 24678,00 грн.

Згідно витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_2 №166 від 05.06.2015, сержанта ОСОБА_1 звільнено в запас відповідно до підпункту "є" пункту 1 частини 8 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", на підставі витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 14.05.2015 року №26-рс та рапорту сержанта ОСОБА_1 про здачу справ та посади від 29.05.2015 року.

Листом фінансово-економічного управління Командування Сухопутних військ Збройних Сил України Міністерства оборони України №116/14/2/3987 від 09.09.2016 року повідомлено про те, що розглянуто звернення ОСОБА_1 до Міністра оборони України стосовно невиплати винагороди за безпосередню участь в АТО за період з жовтня 2014 року по травень 2015 року, в ході розгляду якого встановлено, що ОСОБА_1 дійсно з 03 липня 2014 року по 22 травня 2015 року приймав безпосередню участь в здійсненні заходів щодо забезпечення правопорядку на державному кордоні в Луганській області. Також зазначено про те, що підставою для виплати винагороди за безпосередню участь в АТО є витяг з наказу Антитерористичного Центру при Службі безпеки України про включення ОСОБА_1 до складу сил та засобів АТО.

У матеріалах справи наявна копія військового квитка серії НОМЕР_3 , виданого 16.11.2000 року, в якому міститься запис про те, що ОСОБА_1 з 03.07.2014 року по 21.05.2015 року виконував завдання за призначенням в зоні проведення АТО, а у період з 03.11.2015 року по 31.01.2016 року виконував бойове завдання в зоні АТО в Донецькій та Луганській областях.

Згідно архівної довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України №179/1/7400 від 17.07.2017 року зазначено, що в наказі Першого заступника керівника Антитерористнчного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей), (по стройовій частині), м. Краматорськ від 30 жовтня 2015 року №303 значиться: 5. Нижчепойменованих військовослужбовців військової частини вважати такими, що перебували у складі сил та засобів, які залучалися та брали безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових (бонових ) завдань з 04 липня по 31 серпня 2014 року - сержанта ОСОБА_1 , командира 2 стрілецького відділення. Підстава: витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 01.09.2014 № 138.

Згідно архівної довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України №179/1/10195 від 26.09.2017 року зазначено, що в наказі командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 по стройовій частині с. Миколаївка Дворічанського р-ну Харківської області №63 від 03 березня 2015 року зазначено: вважати такими, що вибули у щорічну відпустку сержанта ОСОБА_2 , командира мотопіхотного відділення до м. Славута, Хмельницької області, у щорічну основну відпустку на 30 діб з 03.03.2015 року по 01.04.2015 року. В наказі командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 по стройовій частині с. Миколаївка Дворічанського району, Харківської області №96 від 02 квітня 2015 року зазначено: Вважати такими, що прибули та приступили до виконання службових обов`язків з щорічної основної відпустки сержанта ОСОБА_2 , командира мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти.

Так, 11.02.2018 року позивач звернувся до в/ч НОМЕР_1 із заявою про виплату йому винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 25.09.2014 по 02.03.2015 року та з 02 квітня по 21 травня 2015 року.

Проте, листом №42/2/712 від 03 березня 2018 року відповідачем було відмовлено позивачу у виплаті винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 25.09.2014 року по 02.03.2015 року та з 02 квітня по 21 травня 2015 року, у зв`язку з не наданням позивачем підтверджуючих документів (витягів з наказів) безпосередньої участі в антитерористичній операції за період з 25 вересня 2014 року по 21 травня 2015 року.

Вказані обставини слугували підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв не на підставі, не в межах та не у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст.17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян, які знаходяться на службі в Збройних Силах України і інших військових формуваннях, а також членів їх сімей.

При цьому, основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, врегульовані Законом України від 20 грудня 1991 року №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"(Закон №2011).

Статтею 1 Закону №2011 встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 9 Закону №2011 держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Так, Законом України "Про боротьбу з тероризмом" від 20 березня 2003 року №638-IV (Закон №638) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що антитерористична операція - комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення злочинних діянь, здійснюваних з терористичною метою, звільнення заручників, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичного акту чи іншого злочину, здійснюваного з терористичною метою.

Згідно ст. 5 Закону №638 Міністерство внутрішніх справ України здійснює боротьбу з тероризмом шляхом запобігання, виявлення та припинення злочинів, вчинених з терористичною метою, розслідування яких віднесене законодавством України до компетенції органів внутрішніх справ; надає Антитерористичному центру при Службі безпеки України необхідні сили і засоби; забезпечує їх ефективне використання під час проведення антитерористичних операцій.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №158 від 04.06.2014 року "Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік, та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету" (що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою військовослужбовцям, у тому числі строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям) льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації Національної гвардії і Державної прикордонної служби, водіям автотранспортних засобів Національної гвардії і Державної прикордонної служби починаючи з 1 травня 2014 р. виплачується винагорода в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення та заробітної плати, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць.

Пунктом 1 наказу Міністерства оборони України від 12.06.2014 року №383 "Про виплату винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України" (Наказ №383) (діючого на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено виплачувати військовослужбовцям Збройних Сил України за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, починаючи з 01 травня 2014 року винагороду в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць.

Місячне грошове забезпечення для розрахунку цієї винагороди обчислювати, виходячи з окладу за військове звання, посадового окладу, надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (у тому числі з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою (останньою займаною штатною посадою) на час участі у зазначених операціях і заходах.

Відповідно до пункту 2 Наказу №383 винагорода має виплачуватись за час, обрахований із дня фактичного початку участі в операціях і заходах, зазначених у пункті 1 цього наказу, до дня завершення такої участі, в поточному місяці за минулий на підставі наказів командирів (начальників) органів військового управління (військових частин, закладів, установ, організацій) (командирам (начальникам) - наказів вищих командирів (начальників)).

Згідно з наказом Міністерства оборони України від 02.02.2015 року №49 втратив чинність наказ Міноборони України №383 від 12.06.2014 року "Про виплату винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України".

Відповідно до наказу Міністерства оборони України від 02.02.2015 року №49 "Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій" затверджено Порядок та умови виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам, механізм підтвердження виконання окремих завдань під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду (Порядок №49).

Згідно п. 6 розділу 1 Порядку №49 виплата винагород військовослужбовцям здійснюється за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду, визначених додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 31 січня 2015 року №24 Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій.

Пунктами 1, 2, 3, 7 розділу ІІ вказаного Порядку передбачено, що військовослужбовцям (крім резервістів) у період мобілізації (у тому числі часткової) або з моменту введення воєнного стану та до дати завершення демобілізації або закінчення (скасування) воєнного стану, у період проведення АТО за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи АТО, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою виплачується винагорода у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення.

Розмір винагороди визначається, виходячи з розміру посадового окладу (у тому числі посадового окладу за посадою, до тимчасового виконання обов`язків (завдань) за якою допущено військовослужбовця), окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії, та повинен становити не менш як 3000 гривень на місяць. У разі участі у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду менше одного календарного місяця розмір винагороди визначається пропорційно дням участі, виходячи з її розміру, що становить не менш як 3000 гривень.

Винагорода виплачується за час, обрахований з дня фактичного початку участі військовослужбовців (крім резервістів) у заходах, зазначених у пункті 1 цього розділу, до дня завершення такої участі, про що зазначається у відповідних наказах командирів (штабу АТО).

Військовослужбовці вважаються такими, що беруть безпосередню участь в АТО, у разі одночасного дотримання таких умов:

-залучені до проведення АТО;

- перебувають у підпорядкуванні (виконують завдання) керівництва штабу АТО;

- перебувають у районі проведення АТО.

Безпосередня участь у відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою підтверджується:

-журналом бойових дій (журналом ведення оперативної обстановки);

- бойовим донесенням (підсумковим, терміновим та позатерміновим), рапортом керівника підрозділу, який виконував завдання.

Крім того, підтвердними документами є:

-бойовий наказ командира військової частини для виконання поставлених завдань охорони об`єктів (несення служби на блокпостах, звільнення об`єктів, які захоплені, тощо), письмовий наказ командира військової частини, який виконував завдання;

- запис у книзі прикордонної служби підрозділу охорони державного кордону про виконання завдань прикордонними нарядами щодо відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

- постова відомість під час охорони об`єкта (блокпоста, базового табору, складу ракетно-артилерійського озброєння, польового парку тощо), де визначені особовий склад, який залучається до охорони, час, місце, порядок виконання завдань, книга служби нарядів та подій, що відбувалися.

У відповідності до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 31.01.2015 року №24 "Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій" установлено, що в особливий період або під час проведення антитерористичної операції військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань, правоохоронних органів, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода у відсотках місячного грошового забезпечення.

Розмір винагороди визначається виходячи з розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії та повинен становити не менш як 3000 гривень на місяць. У разі коли військовослужбовець, особа рядового або начальницького складу, що брали безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду менше одного календарного місяця, розмір винагороди визначається пропорційно дням участі виходячи з її розміру, що становить не менш як 3000 гривень.

Винагорода військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу виплачується також під час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я після отриманих під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду поранень (контузії, травми, каліцтва).

Згідно п. 2 цієї постанови військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам виплачуються додаткові винагороди за виконання окремих завдань під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду.

Пунктом 3 вказаної постанови затверджено розмір винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду згідно з додатком 1; розмір додаткових винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам за виконання окремих завдань під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду згідно з додатком 2.

Відповідно до п.6 постанови визнано таким, що втратив чинність, пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України від 4 червня 2014 р. № 158 Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік, та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету у частині виплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу винагороди в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш як 3000 гривень, у розрахунку на місяць.

З аналізу наведених норм вбачається, що одним із документів, що підтверджує безпосередню участь військовослужбовців в АТО є бойовий наказ командира військової частини для виконання поставлених завдань охорони об`єктів.

Факт перебування ОСОБА_1 в районі проведення АТО в період з 25 вересня 2014 року по 02 березня 2015 року та з 02 квітня 2015 по 21 травня 2015 року підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами та показами свідка.

Також, вказаний факт підтверджується постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 квітня 2017 року у справі №822/897/17, яким зобов`язано військову частину польова пошта НОМЕР_4 Міністерства оборони України розглянути питання:- щодо включення ОСОБА_1 до списків осіб, які приймали безпосередню участь в антитерористичній операції на території Луганської області за період з 15.09.2014 по 21.05.2015 року включно; - щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції на території Луганської області за період з 15.09.2014 по 21.05.2015 року включно, в розмірі визначеному постановами КМУ від 04.06.2014 №158 та від 31.01.2015 №24.

Вказане рішення суду набрало законної сили, та є обов`язковим для виконання.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на вищезазначене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав вважати, що судом першої інстанцій при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 липня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Курко О. П. Совгира Д. І.