Справа № 814/1058/18
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2018 р. м.ОдесаСправа № 814/1058/18

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В. час і місце ухвалення: м. Миколаїв

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідачаСеменюк Г.В.
суддів: Потапчук В.О.
Шляхтицький О.І.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П'ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 червня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області про зобов'язання вчинити певні дії, -

встановиВ:

Позивач, звернулася до суду з позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області, про зобов'язання призначити та виплачувати пенсію за віком з 28.09.2017 (з дати першого звернення за призначенням пенсії) у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації і компенсації втрати частини доходів.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 червня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до винесення незаконного рішення. Зокрема апелянт посилається на те, що суд першої інстанції у своєму рішенні протиправно вийшов за межі публічно-правового спору. Адже у своїй відмові про поновлення пенсії відповідач не оскаржує фактів, наведених в рішенні, а відмовляє на підставі того, що у позивачки відсутня реєстрація на території України за місцезнаходженням відповідача, документ , що посвідчує особу позивачки не відповідає порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону про пенсії, затвердженого Постановою Правління ПФ України №22-1 від 25.11.2005 року, та документу на підтвердження громадянства України.

Відповідач надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, посилаючись на те,що управлінням листами від 12.10.2017 року №331-М-01 та від 23.10.2017 року №9172-01 повідомлено представника позивача про відсутність правових підстав для призначення пенсії ОСОБА_4 також було роз'яснено, що оскільки його попередні звернення не були розглянуті як заява про призначення пенсії, надані документи не є документами, які необхідно подати додатково, таким чином, у відповідь на вищевказані звернення, управління офіційно не відмовляло позивачу у призначенні пенсії, а лише роз'яснило відсутність для цього підстав.

Учасники справи сповіщались належним чином про час, дату та місце проведення судового засідання, однак своїм правом на участь в розгляді апеляційної скарги не скористались та у судове засідання не з'явилися, тому судовий розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження згідно ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що Листом від 03.10.2017 № 14373/М-Н (ар. с. 137) Пенсійний фонд України направив до Управління для розгляду по суті звернення представника позивача від 21.09.2017 №1540 (ар. с. 138) та копії, що були додані до звернення. У листі Пенсійний фонду України вказав, що оскільки ОСОБА_4 до виїзду на постійне місце проживання до Ізраїлю проживала в м. Миколаєві, управлінням, визначеним для розгляду заяви ОСОБА_4 про призначення пенсії, є Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області. Також у листі Пенсійного фонду України містилися роз'яснення представнику позивача про порядок звернення за призначенням пенсії та оформлення документів для призначення пенсії.

28.09.2017 до відповідача надійшла заява представника позивача № 1469 щодо призначення ОСОБА_4 пенсії за віком (надалі - Заява, ар. с. 60-62). До Заяви були додані: копія апостильованої довіреності представника позивача, копія свідоцтва про шлюб, оригінал апостильованої заяви від 27.07.2017 про призначення ОСОБА_4 пенсії за віком (ар. с. 59), копія апостильованого ізраїльського посвідчення особи, копія трудової книжки позивача, копія диплому позивача.

30.10.2017 до Управління надійшло звернення представника позивача про подання додаткових документів для призначення пенсії, а саме: копії облікової карти платника податків, копії апостильованої довіреності представника позивача та оригіналів довідок про заробітну плату від 04.10.2017 № 05/1-462 та № 05/1-463, що були видані Державним підприємством "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "ЗОРЯ-МАШПРОЕКТ" (від 18.10.2017 № 1655, ар. с. 118).

Листом від 12.10.2017 № 330-М-01 (ар. с. 64-66) та листом від 23.10.2017 № 9172-01 (ар. с. 68-70) представника позивача було повідомлено про те, що обсяг та зміст поданих ним документів не відповідають вимогам Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (надалі - Порядок), що унеможливлює розгляд по суті про призначення пенсії.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на виконання на виконання пунктів 4.1 Порядку Управлінням виявлені невідповідності заяви позивача про призначення пенсії, а саме: відсутня назва та адреса управління Пенсійного фонду України, до якого звернувся позивач, відсутній реєстраційний номер облікової карти платника податків, невірно вказана дата подання заяви та відсутнє продовження заяви про призначення/перерахунок пенсії, а саме розписка-повідомлення, в якій повинно зазначатися перелік документів, які додані до заяви на дату звернення тощо (детальніше викладено у відзиві).

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного:

Відповідно до п. 1.1, п. 1.5, п. 2.8 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім'ї у зв'язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Згідно зі ст.. 46 Конституції України проголошено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Тобто право на отримання пенсії в України є конституційним правом громадянина України.

Відповідно до ст.. 24 Конституції України зазначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно з ч.1 ст. 7 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами: рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов'язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, ОСОБА_4, проживаючи в державі Ізраїль, являючись громадянином України, має такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, так як Конституція України та пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадянина України.

У відповідності з ч. 3 ст. 2 Протоколу N 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

За таких обставин, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Конституції України проголошено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ч.1 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Передбачене Конституцією України право громадян на соціальний захист конкретизоване у Законі України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 23.09.1999 № 1105-XIV(далі - Закон № 1105-XIV) та Законі України „Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII(далі - Закон № 1788-XII), якими встановлений порядок нарахування та виплати пенсії.

Відповідно до ст.1 Закону України „Про пенсійне забезпечення" громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами.

Згідно п.1 ч.1 ст.8 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Статтею 44 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1105-XIV, заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем, проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника.

У п.7 Порядку встановлено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи про місце проживання (реєстрації) заявника.

Згідно п.16 Порядку особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсі), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу), місце її проживання (реєстрації) та вік.

За приписами п.2.9 Порядку за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка уповноважених органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.5 Закону України „Про громадянство України" від 18.01.2001 № 2235-III(далі - Закон № 2235-III) документами, що підтверджують громадянство України є: паспорт громадянина України, свідоцтво про належність до громадянства України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, тимчасове посвідчення громадянина України, проїзний документ дитини, дипломатичний паспорт, службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи на повернення в Україну.

Позивач є громадянином України і у відповідності до ч.1 ст.26 Закону № 1105-XIV за наявності відповідного страхового стажу набув право на отримання пенсії за віком.

Згідно з п. 2.23. Порядку документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.

Матеріалами справи підтверджено, що уповноважений представник позивача 28 вересня 2017 року звернувся до відповідача із заявою про призначення/перерахунок пенсії.

Що стосується призначення та виплати пенсії з проведенням індексації та компенсації втрати частини доходів:

Позивач просить зобов'язати призначення та виплату пенсії за віком у розмірі не меншому за прожитковий мінімум, для осіб , які втратили працездатність, з проведенням індексації та компенсації втрати частини доходів, посилаючись на приписи Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»,.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Згідно зі ст. 2 цього Закону, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Згідно з ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії; нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Таким чином, колегія суддів, погоджується з доводами апелянта щодо яких позивач проживаючи в Ізраїлі, як громадянин України, має такі ж самі конституційні права, як й інші громадяни цієї держави, а чинне пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, зокрема права на призначення та отримання пенсії за ознакою місця проживання.

Відсутність механізму законодавчого врегулювання порядку призначення та виплати пенсій громадянам, які обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору з питань пенсійного забезпечення, не може бути підставою для невиконання державною взятих на себе зобов'язань щодо забезпечення права особи на соціальний захист.

Одночасно, суд апеляційної інстанції, вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Так, за правилами п.4.1 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії. Заяви осіб про призначення пенсії реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Те ж саме передбачено і п.1.7 цього Порядку, а саме, у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів.

При прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

4) видає пам'ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі (п.4.2 Порядку №22-1).

Згідно п.4.3 Порядку №22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення пенсії.

Орган, що призначає пенсію, надає допомогу у разі звернення із заявою про призначення пенсії непрацюючим особам, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії (п.3.3 Порядку №22-1).

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію (п.4.7 Порядку №22-1).

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що рішення щодо призначення пенсії приймається пенсійним органом за наявності усіх документів про призначення пенсії.

Із заяви про призначення пенсії видно, що така була прийнята спеціалістом жодних записів щодо необхідності подачі додаткових документів не здійснено.

При цьому, у випадку, коли законом встановлюються повноваження суб'єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд може зобов'язати відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити дію. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (ч.4 ст.245 КАС).

Також слід зазначити, що звернення особи за захистом порушеного права у сфері публічно-правових відносин з зазначенням способу, який, на думку суду, не призводить до захисту права, не може бути підставою для відмови в позові, тобто захисті права, що порушується. Суд, установивши порушення вимог законодавства, має захистити права та охоронювані законом інтереси, самостійно обравши спосіб, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, коли ці порушення ще не припинені (статтями 5, 6, 9, ч.5 ст.189, ст.245 КАС).

Враховуючи викладене, та зважаючи на те, що Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області прийняло заяву ОСОБА_4 до свого розгляду, і при цьому не здійснено будь-якого реагування на зазначене у заяві покликання про відсутність усіх необхідних документів для призначення пенсії та прохання надати пенсійним органом допомогу у одержанні таких документів і з дотриманням процедури надання строку для одержання додаткових документів для призначення пенсії, у розглядуваному випадку, суд вправі лише зобов'язати відповідача розглянути заяви ОСОБА_4 від 28.09.2017 року, 09.10.2017 року, 30.10.2017 року про призначення/перерахунок пенсії та прийняти за результатами її розгляду відповідне мотивоване рішення, з урахуванням висновків суду викладених у цьому судовому рішенні та норм права.

Суд першої інстанції вказаних у цьому судовому рішенні обставин не встановив та безпідставно не дослідив.

Колегія суддів приходить до переконання про необхідність часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_4 шляхом: зобов'язання Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області належним чином розглянути заяви ОСОБА_4 від 28.09.2017 року, 09.10.2017 року, 30.10.2017 року про призначення/перерахунок пенсії, та прийняти за результатами його розгляду відповідне мотивоване рішення, з урахуванням висновків суду викладених у цьому судовому рішенні.

З огляду на викладене, оскільки рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, то апеляційну скаргу належить задовольнити частково, а оскаржуване рішення слід скасувати та прийняти нову постанову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 червня 2018 року по справі № 814/1058/18 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити частково.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області належним чином розглянути заяву ОСОБА_4 від 28.09.2017 року, 09.10.2017 року, 30.10.2017 року про призначення/перерахунок пенсії, та прийняти за результатами її розгляду відповідне мотивоване рішення, з урахуванням висновків суду викладених у цьому судовому рішенні.

В задоволенні решти позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Семенюк Г.В.
Судді Потапчук В.О. Шляхтицький О.І.