Справа № 807/898/16
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

про закриття провадження у справі

13 листопада 2018 рокум. Ужгород№ 807/898/16

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі колегії: головуючого - судді Гаврилка С.Є., суддів Рейті С.І. та Шешені О.М.,

з участю секретаря судового засідання - Кубічек Н.І.

учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Санаторій "Квітка Полонини" - представник - Ігнатеко Сергій Сергійович;

відповідач: Державна архітектурно-будівельна інспекція України - представник - Гашпар Яна Вікторівна;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_6 - не з'явилася ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_7 - не з'явився;

представник третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 та ОСОБА_6 - ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду питання щодо закриття провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Санаторій "Квітка Полонини" до Державної архітектурно-будівельної інспекції України за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 про визнання протиправними та скасування рішень суб'єкта владних повноважень, -

ВСТАНОВИВ:

18 липня 2016 року до Закарпатського окружного адміністративного суду звернулося з позовною заявою Дочірнє підприємство "Санаторій "Квітка Полонини" ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофздоровниця" до Державної архітектурно-будівельної інспекції України за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7, якою з урахуванням зміни предмету позову, просить суд: "1. Визнати протиправною та скасувати у Єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, реєстрації: повідомлення про початок виконання будівельних робіт ОСОБА_4 із будівництва садового будинку та господарської будівлі в ур. Біласовиця с. Солочин Свалявського району Закарпатської області, зареєстрованого Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області за № ЗК 11; повідомлення про початок виконання будівельних робіт ОСОБА_6 із будівництва садового будинку та господарської будівлі в ур. Біласовиця с. Солочин Свалявського району Закарпатської області зареєстрованого Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області за № ЗК 17; зміни даних у повідомленні про початок будівельних робіт із будівництва садового будинку та господарської будівлі в ур. Біласовидя с. Солочин Свалявського району Закарпатської області, зареєстрованого Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області за № ЗК 49; зміни даних у повідомленні про початок будівельних робіт із будівництва садового будинку та господарської будівлі в ур. Біласовиця с. Солочин Свалявського району Закарпатської області, зареєстрованого Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області за № ЗК 41; декларації про готовність об'єкта до експлуатації ОСОБА_7: садового будинку в ур. Біласовиця с. Солочин Свалявського району Закарпатської області, зареєстрованого Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області за № ЗК 49; декларації про готовність об'єкта до експлуатації ОСОБА_5: садового будинку в ур. Біласовиця с. Солочин Свалявського району Закарпатської області, зареєстрованого Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області за № ЗК 46; 2. Стягнути на користь позивача судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача."

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 липня 2016 року було відкрито провадження та призначено дану справу до попереднього судового засідання.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 липня 2016 року було вжито заходи забезпечення адміністративного позову по даній справі.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 липня 2016 року було закінчено підготовче провадження і призначено дану справу до судового розгляду.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2017 року було відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 липня 2016 року про відкриття провадження в адміністративній справі ( Т. 2 а.с.33).

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 09 січня 2018 року провадження у даній справі було зупинено до перегляду Львівським апеляційним адміністративним судом в порядку апеляційного провадження ухвали Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 липня 2016 року про відкриття провадження в даній адміністративній справі.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2018 року було відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 липня 2016 року про відкриття провадження в адміністративній справі (Т. 2 а.с.а.с. 240, 241).

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 березня 2018 року було поновлено провадження у даній справі.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 травня 2018 року було відмовлено представнику ДП "Санаторій "Квітка Полонини" у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Розгляд даної справи неодноразово відкладався у зв'язку з існуванням на те об'єктивних причин.

На адресу Закарпатського окружного адміністративного суду надійшло клопотання представника третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 та ОСОБА_6 про закриття провадження у справі, відповідно якого останній просив закрити провадження по даній справі, оскільки дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Вказане клопотання обґрунтоване тим, що предметом зміненого позову по даній справі є зокрема, визнання протиправними та скасування повідомлень про початок виконання ОСОБА_4 та ОСОБА_6 будівельних робіт із будівництва садового будинку в ур. Біласовиця с. Солочин свалявського району, внесених змін у ці повідомлення щодо замовників будівництва та визнання протиправними і скасування декларацій про готовність цього об'єкта до експлуатації за ОСОБА_7 і ОСОБА_5, які зареєстровані управлінням ДАБІ у Закарпатській області. В обґрунтування зміненого позову позивач зазначає, що спірний об'єкт будівництва є самочинним будівництвом, так як зведений з порушенням вимог містобудівної документації, будівельні паспорти видані на підставі незаконного судового рішення, яке скасовано в апеляційному порядку, сам об'єкт, який знаходиться в межах площ залягання корисних копалин Голубинського родовища мінеральних вод, збудований без погодження з територіальними органами геології та гірничого нагляду, водночас ця неконтрольована забудова псує та робить непридатним для користування Голубинське родовище. Водночас представник вказує, що на підставі оскаржених позивачем декларацій про готовність вказаного садового будинку до експлуатації, зареєстрований органом держархбудконтролю 10.04.2017 року, приватним нотаріусом Свалявського районного нотаріального округу Гуледзою А.Г. 12.05.2017 року зареєстровано право приватної власності на цей об'єкт за ОСОБА_7 та ОСОБА_5 загальною площею, відповідно, 299,5 та 299,4 кв.м.. А відтак, оскаржені позивачем повідомлення та декларації про готовність садового будинку до експлуатації станом на 12.05.2017 року є реалізованими, так як на вказану дату забудовники спірного садового будинку закінчили будівництво спірного об'єкту і у встановленому законом порядку (ст.331 ЦК України) набули право власності на це новостворене майно шляхом його з державної реєстрації на підставі оскаржених декларацій про готовність цього об'єкта до експлуатації. Крім того, представник зазначив, що в контексті конкретних обставин справи оскаржені позивачем акти індивідуальної дії суб'єкта владних повноважень вичерпали свою дію внаслідок їх реалізації, даний спір втратив публічно-правовий характер і не відноситься до юрисдикції адміністративного суду. З огляду на заявлені в справі предмет та підстави позову, очевидним є той факт, що позивачем оскаржуються управлінські дії суб'єкта владних повноважень, спрямовані на виникнення та зміну цивільних прав та обов'язків третіх осіб у справі щодо будівництва та прийняття в експлуатацію належного їм спірного садового будинку. За таких обставин має місце спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

В судовому засіданні треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 та ОСОБА_6, клопотання підтримали, просили закрити провадження у даній справі.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив щодо заявленого клопотання, просив відмовити в повному обсязі. Пояснивши, що у випадку коли спірні правовідносини стосуються дій Державної архітектурно-будівельної інспекції України щодо реєстрації повідомлень про початок виконання будівельних робіт, зміни даних у повідомленні про початок будівельних робіт та декларацій про готовність об'єкта до експлуатації з порушенням норм законодавства, що регламентує діяльність відповідача щодо вчинення таких дій, то такий спір відноситься до адміністративної юрисдикції.

Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував щодо закриття провадження по даній справі.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_6, ОСОБА_7, у судове засідання не з'явилися, хоча судом вживалися заходи щодо виклику, що передбачені Главою 7 Розділу І КАС України.

У відповідності до статті 205 частини 1, 3 пункту 1 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

А відтак, оскільки учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду даної справи, у відповідності до статті 205 КАС України неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши подані сторонами докази (заслухавши представників сторін), всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд приходить наступного.

Відповідно до статті 2 частини 2 КАС (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Статтею 4 частиною 2 КАС (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом) визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до статті 17 частини 2 пункту 1 КАС (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб'єкта владних повноважень, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

Наведене узгоджується і з положеннями статей 2, 4, 19 КАС (у редакції, що діє з 15 грудня 2017 року), які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та суб'єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.

Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з'ясовувати, у зв'язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Разом з тим участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак не кожен спір за участю суб'єкта владних повноважень є публічно-правовим.

За правилами статті 15 частини 1 пункту 1 Цивільного процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваних судових рішень) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Наведене узгоджується і з положеннями статті 19 ЦПК (у редакції, що діє з 15 грудня 2017 року).

Відповідно до статті 21 частини 1 ЦК України суд визнає незаконним і скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий, зокрема, органом державної влади, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов'язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Судом встановлено, що спірні правовідносини виникли між учасниками справи (здебільшого між позивачем та третіми особами), зокрема щодо визнання протиправними та скасування реєстрації повідомлень про початок виконання третіми особами ОСОБА_4 і ОСОБА_6. будівельних робіт із будівництва зблокованого садового будинку в урочищі Біласовиця с. Солочин Свалявського району, внесених змін у ці повідомлення щодо замовників будівництва та визнання протиправними і скасування реєстрації декларацій про готовність цього об'єкта до експлуатації за третіми особами ОСОБА_7 і ОСОБА_5., які зареєстровані управлінням ДАБІ у Закарпатській області за № ЗК 49 та № ЗК 46 від 10.04.2017 року.

Обґрунтовуючи даний позов позивач посилається, що спірний об'єкт будівництва є самочинним будівництвом, так як зведений з порушенням вимог містобудівної документації, будівельні паспорти видані на підставі незаконного судового рішення, яке скасовано в апеляційному порядку, сам об'єкт, який знаходиться в межах площ залягання корисних копалин Голубинського родовища мінеральних вод, збудований без погодження з територіальними органами геології та гірничого нагляду, водночас ця неконтрольована забудова псує та робить непридатним для користування Голубинське родовище.

Таким чином, позивачем оскаржуються реєстраційні дії Державної архітектурно-будівельної інспекції України щодо реєстрації повідомлень про початок будівельних робі, внесених в них змін та реєстрації декларацій про готовність до експлуатації зблокованого садового будинку в урочищі Біласовиця с.Солочин Свалявського району.

Як вбачається з матеріалів справи на підставі оскаржених позивачем декларацій про готовність вказаного садового будинку до експлуатації, зареєстрованих управлінням Державної-будівельної інспекції у Закарпатській області 10 квітня 2017 року, приватним нотаріусом Свалявського районного нотаріального округу Гуледзою А.Г. 12 травня 2017 року зареєстровано право приватної власності на цей об'єкт за ОСОБА_7 та ОСОБА_5 загальною площею, відповідно, 299,5 та 299,4 кв.м (Т.2, а.с.а.с. 41, 42).

Відповідно до статті 35 частини 2 Закону України "Про врегулювання містобудівної документації" №3038- VI від 17.02.2011 року (далі по тексту Закон України - № 3038-VI) виконання підготовчих робіт може здійснюватися на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт чи дозволу на виконання будівельних робіт.

Відповідно з пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт" від 13.04.2011 року № 466 (далі по тексту - Постанова) документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва.

Пунктом 11 постанови Кабінету міністрів України "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів" від 13.04.2011 року № 461 датою прийняття в експлуатацію об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Відповідно до статті 39 частини 9 Закону України № 3038- VI визначено, що зареєстрована декларація про готовність об'єкта до експлуатації є підставою, у тому числі, для оформлення права власності на нього.

Згідно з пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 25.12.2015 року № 1127 для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації.

Таким чином, судом встановлено, що оскаржені позивачем повідомлення та декларації про готовність садового будинку до експлуатації станом на 12 травня 2017 року були реалізованими, оскільки забудовники спірного садового будинку закінчили будівництво спірного об'єкту і у встановленому законом порядку набули право власності на це новостворене майно шляхом його державної реєстрації на підставі оскаржених декларацій про готовність цього об'єкта до експлуатації.

А відтак, оскаржені позивачем акти суб'єкта владних повноважень не відноситься до юрисдикції адміністративного суду, таким чином існує спір про право, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства. Такий спір має вирішуватися судами за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви № 29458/04 та № 29465/04) від 20 липня 2006 року зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін "встановленим законом" у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, "що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом" (див. рішення у справі "Занд проти Австрії" (Zand v. Austria), заява № 7360/76). У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. &? ;…&?о; Фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, "встановленим законом", національний суд, який не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, що не мала регулювання законом.

Отже, висловлювання "судом, встановленим законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до статті 238 частини 1 пункту 1 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, наявність хоча б однієї з вказаних обставин є підставою для закриття провадження у справі.

З огляду на викладене, з врахуванням суті спірних правовідносин, суд вважає що даний позов не належить до розгляду за правилами адміністративного судочинства та у відповідності до статті 238 частини 1 пункту 1 КАС України необхідно закрити провадження у справі та роз'яснити позивачу, що за захистом своїх прав йому слід звертатися до суду цивільної юрисдикції.

Керуючись статтями 238, 239, 248 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору про закриття провадження в адміністративній справі - задовольнити.

Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Санаторій "Квітка Полонини" до Державної архітектурно-будівельної інспекції України за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 про визнання протиправними та скасування рішень суб'єкта владних повноважень - закрити.

Роз'яснити позивачу, що дану справу належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено КАС України. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями). Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України (пункт 15.5)).

Відповідно до статті 243 частини 3 КАС України 13 листопада 2018 року було проголошено вступну та резолютивну частини ухвали. Ухвалу у повному обсязі було складено 16 листопада 2018 року.

Головуючий суддяС.Є. Гаврилко
Судді: С.І. Рейті

О.М. Шешеня