Справа № 0940/1718/18
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2018-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" листопада 2018 р. справа № 0940/1718/18
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Тимощука О.Л., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовною заявою ОСОБА_1
до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області
про визнання неправомірними дій щодо обчислення пенсії за віком без врахування довідок про заробітну плату №01-39ВНГ-653 та №01-39ВНГ-654 від 01.04.2014 та зобов'язання здійснити перерахунок призначеної пенсії з настанням пенсійного віку - 02.10.2017, із врахуванням довідок про заробітну плату №01-39ВНГ-653 та №01-39ВНГ-654 від 01.04.2014 та виплатити заборгованість за весь період, -
ОСОБА_1 (надалі, також позивач, ОСОБА_1П.), 24.09.2018, звернувся в суд з позовною заявою до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (надалі, також - відповідач) про встановлення законності призначення пільгової пенсії у віці 55 або 58 років, визнання неправомірними дій щодо обчислення пенсії та зобовязання здійснити перерахунок пільгової пенсії та пенсії з настанням пенсійного віку з врахуванням довідок про заробітну плату та виплатити заборгованість за весь період, з підстав неправомірної відмови суб'єкта владних повноважень.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.09.2018 вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії ухвали для усунення недоліків шляхом подання обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду щодо позовної вимоги про встановлення законності призначення пільгової пенсії у віці 55 або 58 років із зазначенням конкретних поважних підстав такого пропуску. Також, ухвалою суду запропоновано позивачу уточнити пункт 4 позовних вимог, в якому зазначити конкретні періоди і конкретні види пенсії, про перерахунок та виплату яких просить позивач та період за який на думку позивача слід виплатити йому заборгованість (а.с.19-21).
На адресу суду 08.10.2018 надійшла заява про уточнення позовних вимог, згідно з якою позивач відмовився від вимоги про встановлення законності призначення пільгової пенсії у віці 55 або 58 років, щодо якої зобовязано подати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду. Позивачем сформульовано позовні вимоги таким чином: про визнання неправомірними дій щодо обчислення пенсії за віком без врахування довідок про заробітну плату №01-39ВНГ-653 та №01-39ВНГ-654 від 01.04.2014 та зобов'язання здійснити перерахунок призначеної пенсії з настанням пенсійного віку - 02.10.2017, із врахуванням довідок про заробітну плату №01-39ВНГ-653 та №01-39ВНГ-654 від 01.04.2014 та виплатити заборгованість за весь період.
В обґрунтування позовних вимог, позивачем зазначено про те, що відповідачем безпідставно не враховано подані довідки про заробітну плату №01-39ВНГ-653 та №01-39ВНГ-654 від 01.04.2014, чим позбавлено позивача права на обчислення пенсії з моменту призначення та отримання невиплаченої заборгованості. На переконання позивача, такі дії Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області свідчать про порушення вимог статті 46 Конституції України, положень Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", Порядку подання та оформлення документів для призначення, (перерахунку) пенсії №22-1, а також Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення.
Враховуючи наведене, позивач просить суд уточнені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Таким чином, позивачем усунуто недоліки позовної заяви та ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.10.2018 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), згідно із правилами, встановленими статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.1-2).
Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 08.11.2018 (а.с.46-48). Заперечуючи доводи позивача стосовно протиправності у незастосуванні для перерахунку пенсії довідки №01-39ВНГ-653 та сум заробітної плати, вказаних у довідці №01-39ВНГ-654, відповідач зазначив, що суми заробітної плати за період 1995-1999 роки будуть враховані при здійсненні відповідного перерахунку виключно у разі наявності довідки із зазначенням цих сум без врахування районного коефіцієнта і північної надбавки, оскільки такі включаються до сум заробітної плати при обрахунку пенсії лише за періоди роботи до 01.01.1992.
На адресу суду 12.11.2018 надійшла відповідь на відзив, у якій позивач вказав, що відповідачем аргументи, наведені у позовній заяві, не спростовано. З цього приводу суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 263 КАС України у справах, розгляд яких проводився за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), заявами по суті справи є позов та відзив. З огляду на викладене, пояснення, міркування та аргументи, викладені позивачем у наданій відповіді, при розгляді та вирішенні даної справи судом до уваги не бралися.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши в сукупності позовну заяву, відзив на позов та письмові докази, якими сторони обґрунтовують свої позиції, встановив такі обставини.
Відповідно до розпорядження 153337 від 17.03.2014 (а.с.72), даний вид пенсії позивачу призначено з 10.02.2014.
З метою здійснення перерахунку призначеної пенсії, позивач 25.06.2014 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області із відповідною заявою, у якій просив врахувати загальний трудовий стаж та стаж у районах Крайньої Півночі, зарахувавши один рік роботи за один рік шість місяців відповідного страхового стажу із врахуванням районного коефіцієнта та північної надбавки за період роботи з січня 1995 по грудень 1999 роки.
У відповідь Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області направило позивачу листа від 04.12.2014 №125/Б-13 (а.с.15), в якому вказало про те, що підстав для перерахунку пенсії із врахуванням районного коефіцієнта та північної надбавки за період з січня 1995 року по грудень 1999 року немає, оскільки таке обчислення проводиться виключно за періоди роботи до 01.01.1992. Разом з цим, позивача повідомлено, що лише у разі наявності довідки про заробітну плату після 01.01.1992 без урахування районного коефіцієнта та північних надбавок, позивач зможе звернутись із відповідною заявою про перерахунок пенсії.
В подальшому, відповідно до змісту листа Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області від 05.05.2015 №2189/03 (а.с.10 та зворотній бік), у відповідь на заяву позивача від 23.04.2015 щодо переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, позивача повідомлено, що немає підстав для врахування поданої позивачем довідки №01-39 ВМГ-653 від 01.04.2014 про період роботи з 11.10.1994 по 12.10.2003 оператором по видобутку нафти і газу, оскільки відсутні документи, про результати атестації робочих місць. Також, позивача повідомлено про необхідність подання уточнюючої довідки підприємства, затвердженого зразка із зазначенням усіх необхідних відомостей, що передбачено Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Водночас, у листі вказано, що позивач набуде права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах при досягненні 58 років, за умови підтвердження відповідними довідками періодів роботи з 20.09.1985 по 05.06.1987, з 06.06.1987 по 28.02.1991 та з 01.03.1991 по 16.06.1992.
Відповідно до копії заяви про призначення/перерахунок пенсії від 08.11.2017, після досягнення пенсійного, 60-річного віку, позивач звернувся до відповідача з метою переведення його на інший вид пенсії за віком.
Згідно із листом Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області від 16.03.2018 №54/5-15 (а.с.17 та зворотній бік), разом із заявою про переведення на інший вид пенсії від 08.11.2017 позивачем подано довідки про заробітну плату за період з 01.07.1983 по 31.03.1985, видану Долинським ЛВУМГ 09.10.2017 №1347 та з 31.05.1985 по 31.05.1986, видану НГВУ "Долинанафтогаз" від 18.10.2017 №19А-3056. Так, переведення позивача на пенсію за віком здійснено відповідачем із врахуванням 29 років 7 місяців страхового стажу та осучасненого заробітку 1431,60 грн., обчисленого за періоди 01.07.1983-31.07.1988 (60 місяців), в межах якого період з 01.06.1986 по 31.07.1988 внесено нулями, та з 01.07.2000 по 18.04.2010, де період з 01.07.2000 по 03.04.2007 враховано відповідно до даних персоніфікованого обліку. Страховий стаж позивача, згідно із матеріалами пенсійної справи становить 29 років 7 місяців 29 днів, в тому числі 16 років 7 місяців в районах Крайньої Півночі.
У відповідь на депутатське звернення ОСОБА_2 Калуське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області направило листа від 04.05.2018 №850/Б-1 (а.с.11-12), згідно з яким підставою неврахування поданих позивачем разом із заявою від 25.06.2014 довідок №01-39ВНГ-653 та №01-39ВНГ-654 від 01.04.2014 про заробітну плату за період з 01.01.1995 по 31.12.1999, виданих ВАТ "Варьеганнефтегаз", слугувало те, у що вказаних довідках суми заробітної плати зазначено із врахуванням районного коефіцієнту та північної надбавки. Враховуючи вказане, відповідач зазначив, що звертався із запитом про витребування довідок про заробітну плату позивача, та у відповідь відповідачем отримано довідку ВАТ "Варьеганнефтегаз" від 08.08.2014 №01-39/1447, в якій суми заробітної плати відповідають раніше виданим довідкам про заробітну плату, однак не зазначено виключення районного коефіцієнту та північної надбавки. Наведені обставини і слугували підставою для відмови заявнику у проведенні перерахунку пенсії відповідно до поданих довідок.
Окрім цього, у вказаному листі відповідач зауважив, що звертався із запитами про витребування довідок про заробітну плату за періоди роботи позивача в Російській Федерації з 1987 по 2003 роки та з 2005 по 2007 роки. У відповідь, на адресу відповідача 09.02.2018 надійшла довідка про заробітну плату ОСОБА_1 за період з 01.01.2006 по 03.04.2007, видана ЗАО "Самотлорнефтепромхім", у якій суми районного коефіцієнту та районної надбавки вказано у окремій графі. З огляду на це, як стверджував відповідач у листі, ним запропоновано позивачу звернутись із заявою про перерахунок пенсії, на підставі отриманої довідки, однак, після реєстрації такої заяви у електронному журналі, позивач відмовився від її підписання, а відтак, і підстави для здійснення такого перерахунку відсутні.
Копія зазначеної заяви наявна у матеріалах адміністративної справи (а.с.16).
Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач, з метою відновлення свого порушеного права на належне пенсійне забезпечення, звернувся із позовною заявою до суду.
Оцінюючи наведені сторонами аргументи, суд керується положеннями Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, а також враховує приписи Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (надалі, також Закон №1058-IV), Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (надалі, також Закон №1788-XII), Закону СРСР "Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР" від 15.05.1990 №1480-I, Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-IV, інших законів та підзаконних нормативно-правових актів у відповідних редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії у солідарній системі, призначення, перерахунок та виплати пенсії врегульовано розділом VI Закону України №1058-IV.
Частиною 1 статті 40 вказаного розділу Закону визначено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Пунктом 2 статті 41 Закону №1058-IV, визначено, що до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), зокрема, отримувані особою до набрання чинності цим Законом (до 01.01.2004), у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), (до 01.07.1998) - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 25.11.2005 № 22-1.
Так, відповідно до підпункту в) пункту 7 вказаного Порядку (у редакції від 22.10.2010), до заяви про призначення пенсії за віком, для підтвердження заробітної плати подається довідка про заробітну плату особи (додаток 1) за період страхового стажу до 01.07.2000, а починаючи з 01.07.2000 індивідуальні відомості про застраховану особу надаються відділом персоніфікованого обліку за формою згідно із додатком 2, додатком 3. Особи, яким пенсія призначається відповідно до міждержавних Договорів (Угод) в галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, та довідку згідно з додатком 1.
Відповідно до статті 66 Закону "Про пенсійне забезпечення", що набрав законної сили з 1 січня 1992 року, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).
Слід зауважити, що Законом №1788-XII та Законом №1058-IV не врегульовано питання включення до заробітної плати для обчислення пенсії північної надбавки та районного коефіцієнта.
Разом з цим, відповідно до Закону СРСР "Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР" від 15.05.1990 №1480-I (надалі, також - Закон №1480-I) особам, які проживали у районах, де до заробітної плати робітників і службовців встановлено районні коефіцієнти, при призначенні пенсії враховувалася фактична заробітна плата, обчислена із застосуванням районного коефіцієнта та північної надбавки.
При цьому, статтею 78 Закону №1480-I передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески.
Водночас, частиною третьою статті 96 вказаного Закону передбачено, що при вибутті таких осіб за межі районів Крайньої Півночі чи прирівняних до них районів, у райони, де коефіцієнт до заробітної плати не встановлений, пенсія за їх вибором обчислюється в такому ж порядку, але з виключенням з фактичного заробітку виплат за районними коефіцієнтами, або із заробітку, обчисленого відповідно до статей 76 та 78 цього Закону.
Враховуючи наведене, суд вважає помилковими твердження позивача, що наведені у позовній заяві про відсутність обмежень для включення до заробітку районного коефіцієнта та північної надбавки.
Така позиція суду узгоджується і з висновками Верховного Суду у постановах від 26.09.2018 у справі №671/86/15-а, від 05.06.2018 №348/1660/16-а та від 07.06.2018 у справі №345/3172/17.
Стосовно доводів відповідача про невідповідність поданих позивачем довідок вимогам законодавства, суд зазначає таке.
Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 25.11.2005 № 22-1 (у редакції від 22.10.2010) затверджено форму довідки про заробітну плату особи за період страхового стажу до 01.07.2000. Так, затверджений бланк не містить спеціальної графи для відомостей про застосовані надбавки та підвищення. Водночас, як встановлено судом, в результаті дослідження наданої відповідачем копії довідки №01-39ВНГ-654 від 01.04.2014 (зворотній бік а.с.76), така містить необхідну інформацію стосовно первинних документів, що слугували підставою її видання, а саме: особові рахунки ОСОБА_1 за 1995-1999 роки, фонд №17, 1 ВНГ.
Таким чином, на переконання суду, помилковими та безпідставними є твердження відповідача, якими він обґрунтовує відмову у зарахуванні таких довідок, про необхідність наявності у поданих позивачем довідках відомостей про розмір виключеної північної надбавки та районного коефіцієнту.
Разом з цим, відповідно до листа Відкритого акціонерного товариства «Варьенаннефтегаз» 3384/03 від 03.07.2014 (а.с.83), архівна довідка від 01.04.2014 №01-39ВНГ-654 (зворотній бік а.с.76) оформлена відповідно до місцевого законодавства та на основі наявних архівних даних підприємства. У листі вказано також про те, що розмежування окремих сум районного коефіцієнта і північної надбавки працівниками архівної установи не здійснюється, що передбачено правилами роботи архіву.
Наведене не суперечить приписам чинного законодавства, а саме, абзацу 2 пункту 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 25.11.2005 № 22-1. Відповідно до вказаного пункту, у випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.
Таким чином, надання відповідачу довідки із зазначенням відповідних сум заробітної плати без відповідних надбавок не вбачається за можливе. Натомість, архівна довідка від 01.04.2014 №01-39ВНГ-654 містить відомості про розмір районного коефіцієнта, що становить 1,7, та північної надбавки 50%. Вказаний розмір надбавок підтверджується і копією довідки Відкритого акціонерного товариства «Варьеганнефть» від 27.03.2014 №02-4/45-226 (а.с.77). На переконання суду, наявність таких відомостей дозволяє відповідачу самостійно вирахувати необхідні суми заробітку для обчислення пенсії без врахування районного коефіцієнта та північної надбавки.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Так, у рішенні "Суханов та Ільченко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, зокрема, що зменшення розміру належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (параграф 52). Суд зазначив, що стаття 1 Першого протоколу включає в себе три окремих норми: "перша норма, викладена у першому реченні першого абзацу, має загальний характер і проголошує принцип мирного володіння майном; друга норма, що міститься в другому реченні першого абзацу, стосується позбавлення власності і підпорядковує його певним умовам; третя норма, закріплена в другому абзаці, передбачає право Договірних держав, зокрема, контролювати користування власністю відповідно до загальних інтересів. Проте ці норми не є абсолютно неповязаними між собою. Друга і третя норми стосуються конкретних випадків втручання у право на мирне володіння майном, а тому повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закріпленого першою нормою" (параграф 30).
Суд вказав, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету "в інтересах суспільства". Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено "справедливий баланс" між загальними інтересами суспільства та обовязком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (параграф 53)
Також, у рішенні по справі "Щокін проти України" Суд вказав, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки "на умовах, передбачених законом", а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення "законів". Більш того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (параграф 50).
На момент розгляду даної справи, жодним чинним нормативно-правовим актом не встановлено необхідності подання особою довідки з обовязковим виключенням із сум заробітної плати районного коефіцієнта, північних надбавок, чи будь-яких інших доплат та підвищень. Неврахування відповідачем поданих довідок свідчить про покладення на позивача надмірного тягаря, шляхом зобовязання його подання довідок, встановленої відповідачем, а не законодавством форми. Разом з цим, дії відповідача свідчать про неправомірне позбавлення ним власності позивача, втручання у його мирне володіння майном, оскільки призводять до зменшення сум пенсійних виплат, належних позивачу.
Доводи відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву, в частині пропущення позивачем строку звернення до суду, суд вважає помилковими, оскільки позовні вимоги позивача стосуються неправомірного призначення пенсії без врахування довідок №01-39ВНГ-654 та №01-39ВНГ-653 не з моменту їх подання в 2014 році, а з моменту призначення пенсії за віком 08.11.2017. Перебіг строку звернення до суду із даною позовною заявою розпочинається з моменту отримання позивачем листа відповідача від 16.03.2018 №154-5/15 (а.с.17 та зворотній бік). Таким чином, позивачем дотримано шестимісячний строк звернення до суду, що встановлено судом ще під час вирішення питання про відкриття провадження у справі.
Суд також погоджується із висновками позивача щодо протиправного призначення йому пенсії за віком починаючи з 08.11.2017. Наведене суперечить вимогам частини 1 статті 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Відповідно до матеріалів справи, судом встановлено, що пенсійного 60-річного віку позивач досяг 02.10.2017. Із заявою про переведення на інший вид пенсії звернувся 08.11.2017 (а.с.13). Таким чином, позивачем дотриманий трьохмісячний термін для звернення із такою заявою, а відтак призначення йому пенсії за віком починаючи із дати звернення до відповідача, а не з 03.10.2017 суперечить вищенаведеним приписам Закону №1058-IV.
Задовольняючи позовні вимоги, суд також зазначає, що позивачем у заяві про уточнення позовних вимог датою проведення перерахунку призначеної пенсії за віком помилково визначено дату народження 02 жовтня, замість належної 03 жовтня, що не відповідає вимогам частини 1 статті 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Відтак, слід зобовязати відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу саме з 03.10.2018.
Враховуючи те, що суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача, наведених у позовній заяві, про безпідставність тверджень відповідача, а також, з метою дотримання принципу пропорційності, позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки позивачем у справі документально не підтверджено понесення будь-яких інших судових витрат, то компенсації підлягає лише сплачена сума судового збору.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 255, 263, 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

Позов задовольнити повністю.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1, адреса: вул. Обозище, буд. 49, с. Княжолука, Долинський район, Івано-Франківська область, 77540, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1;

Відповідач: Калуське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, адреса: вул. Біласа і Данилишина, буд. 2, м. Калуш, Івано-Франківська область, 77304, код ЄДРПОУ - 37824000

Суддя /підпис/ ОСОБА_3