Справа № 826/6713/18
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2018-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
Вн. №27/230
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 листопада 2018 року № 826/6713/18

За позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз"

До Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг

Про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії

Суддя О.В.Головань

Обставини справи:

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправною бездіяльності відповідача, що полягає у ненаданні відповідей на заяви від 05.12.2017 року № Dp05.2-СЛ-18952-1217, від 14.03.2018 року № Dp05.2-СЛ-4868-0318 та зобов'язання встановити для позивача економічно обґрунтований тариф на транспортування природного газу розподільними трубопроводами, зокрема включивши до складу такого тарифу:

- вартість газу для потреб виробничо-технологічних витрат та нормованих витрат на період 2018 року в розмірі 596 846,1 тис. грн.;

- компенсацію вартості ВТВ за 2014-2015 роки в розмірі 277 592,2 тис. грн.;

- компенсацію вартості ВТВ за 2016 рік в розмірі 14 291,48 тис. грн.;

- компенсацію вартості ВТВ за 2017 рік в розмірі 151 417,2 тис. грн.

В судовому засіданні 20.09.2018 р. оголошено ухвалу про перехід до розгляду справи в порядку письмового провадження згідно ч. 3 ст. 194 КАС України.

Ознайомившись з матеріалами справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" (49000, м. Дніпро, вул. Шевченка, 2, код 03340920) здійснює діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії, виданої згідно постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 29.06.2017 р. №844 "Про видачу ліцензії на розподіл природного газу ПАТ "Дніпропетровськгаз".

Станом на час звернення до суду діє постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 15.12.2016 р. №2283 "Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 24 березня 2016 року № 425", згідно якої відповідно до пункту 3 частини третьої статті 4 Закону України "Про ринок природного газу" та статті 17 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює держане регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", Методики розрахунку тарифів на транспортування та постачання природного газу для підприємств з газопостачання та газифікації, затвердженої постановою НКРЕ від 04 вересня 2002 року №983, та Процедури встановлення та перегляду тарифів на послуги з транспортування, розподілу, постачання природного газу, закачування, зберігання та відбору природного газу, затвердженої постановою НКРЕ від 03 квітня 2013 року №369, унесено до постанови НКРЕКП від 24 березня 2016 року №425 "Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для ПАТ "Дніпропетровськгаз" такі зміни: в абзаці другому пункту 1 цифри "547,50" замінити цифрами "580,60", а також затверджено Структуру тарифу на послуги розподілу природного газу ПАТ "Дніпропетровськгаз".

Вважаючи, що зазначена постанова НКРЕКП від 15.12.2016 р. №2283 не містить компенсації витрат, що виникли внаслідок неврахування НКРЕКП в тарифах 2014-2015 років необхідних обсягів природного газу для потреб виробничо-технологічних витрат та нормативних витрат та різниці в цінах на ВТВ і недоотримання тарифної виручки у зв'язку із зменшенням обсягів розподілу газу, позивач неодноразово звертався з цього приводу до НКРЕКП.

Зокрема, протягом 2017 р. ПАТ "Дніпропетровськгаз" неодноразово зверталося до НКРЕКП із заявами про перегляд тарифу суб'єкта господарювання щодо перегляду тарифу на послуги розподілу природного газу розподільними газопроводами з відповідним пакетом документів та структурою тарифу, а саме, від 18.03.2017 р. № Dp05.2-СЛ-7045-0517, від 15.06.2017 р. № Dp05.2-СЛ-8743-0617, від 14.08.2017 р. № Dp05.2-СЛ-11698-0817.

05.12.2017 р. ПАТ "Дніпропетровськгаз" звернулося до НКРЕКП із заявою № Dp05.2-СЛ-18952-1217 про перегляд та затвердження економічно обґрунтованого тарифу на транспортування природного газу та включення до витрат при формуванні тарифу суми компенсації недоотриманих доходів за 2014-2017 років в розмірі 391 839, 8 тис.грн.

Листом НКРЕКП від 03.01.2018 р. за №70/16/7 позивача повідомлено про те, що розрахунки ПАТ "Дніпропетровськгаз", наведені в пояснювальній записці, не відповідають вимогам Методики визначення та розрахунку тарифу на послуги розподілу природного газу, затвердженої постановою НКРЕКП від 25.02.2016 р. №236, вказані суми відрахувань плати за надане в експлуатацію державне майно, становлять понад 10,2% від його залишкової вартості на порушення договору про експлуатацію газорозподільних систем або їх складових, а також повідомлено про те, що НКРЕКП буде розглянуто питання щодо перегляду діючого тарифу ПАТ "Дніпропетровськгаз" на послуги розподілу природного газу після надання достовірної інформації, що має бути оформлена належним чином, та після проведення процедури відкритого обговорення відповідно до вимог Порядку проведення відкритого обговорення проектів рішень НКРЕКП, затвердженого постановою від 30.06.2017 р. №866, з урахуванням відкоригованих даних. Також повідомлено про призупинення розгляду заяви у зв'язку з необхідністю доопрацювання структури тарифу.

У відповідь на вказаний лист ПАТ "Дніпропетровськгаз" листом від 15.02.2018 р. № Dp05.2-СЛ-3227/1-0218 повідомило НКРЕКП про те, що Міненерговугілля як орган управління уклало додаткову угоду з ПАТ "Дніпропетровськгаз" до договору від 12.11.2012 р. №31/02, і усунення викладених зауважень можливе лише шляхом укладення нової додаткової угоди.

14.03.2018 р. ПАТ "Дніпропетровськгаз" звернулося до НКРЕКП із заявою № Dp05.2-СЛ-4868-0318 про перегляд та затвердження економічно обґрунтованого тарифу на транспортування газу та включення до витрат при формуванні тарифу суму компенсації недоотриманих доходів за 2014-2017 роки в розмірі 432 786, 9 тис.грн.

Листом НКРЕКП від 11.04.2018 р. за №3517/16/7 позивача повідомлено про те, що заява не може бути розглянута до затвердження Тимчасової методики та здійсненні перегляду тарифів на послуги розподілу природного газу для операторів ГРМ, що до моменту відновлення кворуму НКРЕКП неможливо, у зв'язку з чим розгляд заяви призупинено.

23.04.2018 р. ПАТ "Дніпропетровськгаз" звернулося до НКРЕКП із заявою № Dp05.2-СЛ-7634-0418 про перегляд та затвердження економічно обґрунтованого тарифу на транспортування газу та включення до витрат при формуванні тарифу суму компенсації недоотриманих доходів за 2014-2017 роки в розмірі 443 300, 9 тис.грн.

Листом НКРЕКП від 08.05.2018 р. за №4356/16/7 позивача повідомлено про те, що розгляд його заяви призупинено до відновлення кворуму НКРЕКП та надання повного пакету документів, зокрема, протоколу відкритих обговорень проекту структури тарифу на послуги розподілу природного газу ПАТ "Дніпропетровськгаз" на 2018 рік.

Позивач - Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" — вважає бездіяльність відповідача щодо розгляду його звернень протиправною з таких підстав.

Позивач зазначає, що за відсутності затвердженого економічного обґрунтованого тарифу на послуги розподілу природного газу ПАТ "Дніпропетровськгаз" позбавлений можливості компенсувати необхідні для ведення господарської діяльності виробничі витрати, зокрема, здійснити оплату природного газу на потреби виробничо-технологічних витрат та нормативних втрат власнику — НАК "Нафтогаз України".

Викладений у листі від 23.04.2018 р. ПАТ "Дніпропетровськгаз" № Dp05.2-СЛ-7634-0418 про перегляд та затвердження економічно обґрунтованого тарифу на транспортування газу та включення до витрат при формуванні тарифу суму компенсації недоотриманих доходів за 2014-2017 роки розмір компенсації - 443 300, 9 тис.грн. - позивач вважає обґрунтованим (ВТВ за 2014-2015 р. - 277 592, 2 тис.грн. За 2016 р. - 14 291, 48 тис.грн., за 2017 р. - 151 417, 2 тис.грн.).

Чинне законодавство передбачає, що тариф на транспортування газу розподільними трубопроводами розраховується ліцензціатом на наступний (плановий) період та затверджується НКРЕКП. Тариф встановлюється таким чином, щоб забезпечити ліцензіату відшкодування його обґрунтованих витрат та отримання прибутку, а також стимулювати його до скорочення цих витрат і підвищення рентабельності його діяльності, зокрема, згідно п. 3.8. Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ, затвердженими постановою НКРЕ України від 13.01.2010 р. №12.

Позивач зазначає, що його витрати та обсяг протранспортованого природного газу дають підстави для висновку про обґрунтованість заявленої позивачем у листі від 23.04.2018р. № Dp05.2-СЛ-7634-0418 суми.

Також позивач посилається на ту обставину, що ПАТ "НАК "Нафтогаз України" в судовому порядку було стягнуто з позивача 348 222 762, 62 грн. заборгованості за природний газ для потреб ВТВ, а також 3% річних, інфляційні витрати за порушення умов договору купівлі-продажу газу від 04.01.2013 р. №13-137-ВТВ, а також відповідний позов заявлено у березні 2018 р.

Відповідач - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг — вважає позовні вимоги безпідставними з таких підстав.

Відповідач зазначає, що на заяви від 05.12.2017 року № Dp05.2-СЛ-18952-1217, від 14.03.2018 року № Dp05.2-СЛ-4868-0318 позивачу надано відповідь листами від 03.01.2018р. за №70/16/7 та від 11.04.2018 р. за №3517/16/7, тому посилання позивача на відсутність відповідей на вказані листи є необґрунтованим.

Щодо вимоги встановити для позивача економічно обґрунтований тариф на транспортування природного газу розподільними трубопроводами, зокрема включивши до складу такого тарифу заявлені складові, відповідач зазначає, що така вимога є втручанням у дискреційні повноваження НКРЕКП, тому не може бути задоволена.

Відповідач зазначає, що при встановленні тарифів для позивача у період 2014-2016 роки повністю враховані розміри нормативних витрат і виробничо-технологічних витрат, затверджених наказами Мінекономвугілля у відповідний період.

Під час установлення тарифів для позивача на 2016 р. відповідачем було враховано в повному об'ємі обсяг газу та ВТВ — 71 297 тис.куб.м., що були затверджені наказом Міненерговугілля 25.12.2015 р. №847, і яка не була позивачем оскаржена.

Щодо витрат на 2017 рік, то згідно п. 2 гл. 6 р. ІІІ Кодексу газорозподільчих систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. №2494, очікувані річні об'єми (обсяги) втрат на ВТВ природного газу в ГРМ на 2017 рік визначаються НКРЕКП на рівні передбачених об'ємів (обсягів) втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ у тарифі на послуги з розподілу природного газу на 2016 рік відповідного оператора ГРМ. Очікувані річні об'ємів (обсягів) втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ на наступні роки (пісня 2017 року) визначаються НКРЕКП на рівні передбачених втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ у тарифі послуги з розподілу природного газу поточного року, зменшених на показник ефективності, який встановлюється НКРЕКП щороку до 31 грудня і не може перевищувати 5%.

НКРЕКП не наділена повноваженнями на установлення переліку нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат, оскільки це є виключна компетенція Міненерговугілля України.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення з таких підстав.

Щодо встановлення економічно обґрунтованого тарифу на транспортування природного газу розподільними трубопроводами

Ст. ч. 1 ст. 12 Закону України "Про ціни та ціноутворення" від 21.06.2012 р. №5007-VI встановлено, що державні регульовані ціни запроваджуються на товари, які справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, мають істотну соціальну значущість, а також на товари, що виробляються суб'єктами, які займають монопольне (домінуюче) становище на ринку.

Згідно ст.ст. 8 Закону України "Про природні монополії" від 20.04.2000 р. №1682-III предметом державного регулювання діяльності суб'єктів природних монополій згідно з цим Законом є: ціни (тарифи) на товари, що виробляються (реалізуються) суб'єктами природних монополій.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що ПАТ "Дніпропетровськгаз" є суб’єктом природної монополії з розподілу природного газу та включений до переліку суб’єктів природних монополій Антимонопольним комітетом України, розміщеному в публічному доступі на сайті АМК України.

Відповідно, ціни на надавані позивачем послуги з розподілу природного газу є державними регульованими, і на процедуру їх встановлення поширюються вимоги законодавства щодо державних регульованих цін.

Зокрема, згідно ч. 2 ст. 12 Закону № 5007-VI державні регульовані ціни повинні бути економічно обґрунтованими (забезпечувати відповідність ціни на товар витратам на його виробництво, продаж (реалізацію) та прибуток від його продажу (реалізації).

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону №1682-III державне регулювання діяльності суб'єктів природних монополій здійснюється на основі таких принципів, в тому числі, самоокупності суб'єктів природних монополій.

Ч. 6 ст. 4 Закону України "Про ринок природного газу" від 09.04.2015 р. № 329-VIII передбачено, що ціни на ринку природного газу, що регулюються державою (зокрема тарифи на послуги з розподілу), повинні бути: 1) недискримінаційними; 2) прозорими; 3) встановленими з урахуванням вимог цілісності газотранспортної системи виходячи із економічно обґрунтованих та прозорих витрат відповідного суб'єкта ринку природного газу та з урахуванням належного рівня рентабельності, а також, де це можливо, встановленими з урахуванням зіставлення з показниками аналогічних категорій регульованих цін, встановлених Регулятором для інших суб'єктів ринку природного газу, або таких, що діють на ринках природного газу інших держав.

Органом, уповноваженим на формування цінової — встановлення тарифу на розподіл природного газу — є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, а саме.

У відповідності до ч. 1 – ч. 3 ст. 1 Законом України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" від 22.09.2016р. №1540-VIII Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, є постійно діючим незалежним державним колегіальним органом, метою діяльності якого є державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб'єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Регулятор є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, що є державною власністю, рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням. Роботу Регулятора забезпечують його центральний апарат і територіальні органи.

Згідно ст. 3 Закону №1540-VIII Регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб'єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України. Регулятор здійснює державне регулювання шляхом, в тому числі, 3) формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом.

Основними завданнями Регулятора є: 1) забезпечення ефективного функціонування та розвитку ринків у сферах енергетики та комунальних послуг; 2) сприяння ефективному відкриттю ринків у сферах енергетики та комунальних послуг для всіх споживачів і постачальників та забезпечення недискримінаційного доступу користувачів до мереж/трубопроводів; 6) реалізація цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг; 7) сприяння впровадженню заходів з енергоефективності, збільшенню частки виробництва енергії з відновлюваних джерел енергії та захисту навколишнього природного середовища; 8) створення сприятливих умов для залучення інвестицій у розвиток ринків у сферах енергетики та комунальних послуг; 9) сприяння розвитку конкуренції на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг; 10) інші завдання, передбачені законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1, абз. 2 ч. 4 ст. 17 Закону №1540-VIII для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор: встановлює державні регульовані ціни і тарифи на товари (послуги) суб'єктів природних монополій та інших суб'єктів господарювання, що провадять діяльність на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг, якщо відповідні повноваження надані Регулятору законом. У разі застосування будь-якого способу державного регулювання цін порядки (методики) формування, розрахунку та встановлення тарифів повинні забезпечити покриття економічно обґрунтованих витрат, залучення необхідних інвестицій, дотримання екологічних вимог, вимог якості та безпеки, обґрунтованої прибутковості. Такі порядки (методики) повинні сприяти використанню місцевих, відновлюваних та вторинних енергетичних ресурсів, а також сприятливих до навколишнього природного середовища технологій.

Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ, затверджені постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 13.01.2000 р. № 12 (втратила чинність на підставі Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 201 від 16.02.2017 р.), в пункті 3.8 встановлювали, що ліцензіат одержує плату за послуги з транспортування газу розподільними трубопроводами від замовників цих послуг за встановленим НКРЕ тарифом. Тариф на транспортування газу розподільними трубопроводами розраховується ліцензіатом на наступний (плановий) період та затверджується НКРЕ. Тариф установлюється таким чином, щоб забезпечити ліцензіату відшкодування його обґрунтованих витрат та отримання прибутку, а також стимулювати його до скорочення цих витрат і підвищення рентабельності його діяльності.

Вимога щодо встановлення НКРЕ (повноваження якого станом на час розгляду справи покладено на НКРЕКП) економічно обґрунтованого тарифу на транспортування природного газу розподільними газопроводами, який би забезпечував ліцензіату відшкодування його обґрунтованих витрат виробництва, сплату всіх податків, обов’язкових платежів та бюджетних відрахувань відповідно до чинного законодавства України, а також отримання обґрунтованого рівня прибутку міститься і в постановах НКРЕ, що регулюють питання встановлення відповідних тарифів, а саме: в пункті 2.1 Порядку формування тарифів на послуги з транспортування, розподілу, постачання, закачування, зберігання та відбору природного газу, затвердженого постановою НКРЕ від 28.07.2011 року № 1384 (втратив чинність на підставі постанови НКРЕКП №391 від 14.06.2018 р.); в пунктах 1.5, 1.7, р. 4., 5 Методики розрахунку тарифів на транспортування та постачання природного газу для підприємств з газопостачання та газифікації, затвердженої постановою НКРЕ від 04.09.2002 № 983 (втратила чинність на підставі Постанови НКРЕКП N 237 від 25.02.2016р. З 01.04.2017; в пунктах 3, 4 розділу ІІ, пункт 4 розділу ІІІ, розділ IV Методики визначення та розрахунку тарифу на послуги розподілу природного газу, затвердженої постановою НКРЕКП від 25.02.2016 р. № 236, є чинною на час прийняття рішення; в Процедурі встановлення та перегляду тарифів на послуги з транспортування, розподілу, постачання природного газу, закачування, зберігання та відбору природного газу, затвердженій постановою НКРЕ від 03.04.2013 р. № 369.

З врахуванням викладеного необхідність формування вказаного тарифу з огляду на його економічну обґрунтованість прямо передбачена законодавством і встановлює для НКРЕКП відповідний обов'язок при встановленні та зміні тарифів, зокрема, і для позивача.

В той же час, необхідність звернення до суду виникла у зв'язку з систематичним невиконанням вказаного обов'язку, що завдає збитків позивачу.

Щодо процедури розгляду питання з перегляду тарифів на послуги розподілу природного газу

Згідно п. 4 р. І Методики №236 розрахунок тарифу та документи і матеріали надаються суб’єктами господарювання з розподілу природного газу для розгляду до НКРЕКП відповідно до Процедури встановлення та перегляду тарифів на послуги з транспортування, розподілу, постачання природного газу, закачування, зберігання та відбору природного газу, затвердженої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, від 03 квітня 2013 року № 369, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26 квітня 2013 року за № 685/23217.

Згідно п. 4.1-4.2 р. IV Процедури № 369 перегляд рівня тарифу здійснюється як за ініціативою суб'єкта господарювання, так і НКРЕ за умови відповідного обґрунтування такого перегляду.

Суб'єкт господарювання має право звернутися до НКРЕ щодо перегляду рівня тарифу у разі: 4.2.1. Зміни обсягів надання послуг з відповідного виду ліцензованої діяльності (обсягів транспортування, розподілу, постачання, зберігання природного газу) у планованому періоді відносно врахованих при розрахунку тарифу більше ніж на 5%. 4.2.2. Зміни собівартості, передбаченої структурою тарифу, внаслідок підвищення цін на паливо, сировину, матеріали, послуги, зростання витрат на оплату праці у зв’язку зі зміною законодавчо визначеного розміру мінімальної заробітної плати відносно врахованих при розрахунку тарифу більше ніж на 5%.

Вимоги до оформлення та подання заяви, документів, що додаються до неї визначено р. ІІ Процедури № 369.

Порядок розгляду заяви визначено р. ІІІ Процедури № 369, і він передбачає, зокрема, -

перевірку їх структурним підрозділом НКРЕ, до компетенції якого належить формування цінової, тарифної та інвестиційної політики в нафтогазовому комплексі, щодо її відповідності вимогам цієї Процедури;

повідомлення про їх нерозгляд та повернення у разі надання неповного пакета документів, визначеного пунктом 2.1 розділу ІІ цієї Процедури;

розгляд заяви протягом 30 календарних днів з дня надходження до НКРЕ у разі відповідності заяви та доданих до неї документів, визначених пунктом 2.1 розділу ІІ цієї Процедури;

звернення у разі потреби до заявника щодо надання додаткових пояснень та обґрунтувань, які подаються суб'єктом господарювання до НКРЕ у визначений нею строк, підписані керівником та засвідчені печаткою суб’єкта господарювання;

призупинення розгляду заяви на строк, необхідний для доопрацювання структури тарифу, якщо при розгляді структурними підрозділами НКРЕ виникають питання, що потребують додаткового вивчення і доопрацювання, про що НКРЕ письмово повідомляє суб'єкта господарювання;

підготовку висновків згідно п. 3.2, 3.3 р. ІІІ Процедури № 369;

включення питання встановлення тарифу на засідання НКРЕ.

Підставою для відмови у встановленні або перегляді тарифів може бути встановлення факту нецільового використання коштів, передбачених структурою встановленого тарифу, або фінансової неспроможності та економічної недоцільності здійснення відповідного виду ліцензованої діяльності суб’єктом господарювання, який має намір його провадити; надання до НКРЕ недостовірної інформації або необґрунтованості складових витрат, визначених розділом ІІ цієї Процедури.

В даному випадку, не враховуючи попередні звернення позивача, ним подано до НКРЕКП заяви від 05.12.2017 р. № Dp05.2-СЛ-18952-1217 про перегляд та затвердження економічно обґрунтованого тарифу на транспортування природного газу та включення до витрат при формуванні тарифу суми компенсації недоотриманих доходів за 2014-2017 років в розмірі 391 839, 8 тис.грн. та 14.03.2018 р. № Dp05.2-СЛ-4868-0318 про перегляд та затвердження економічно обґрунтованого тарифу на транспортування газу та включення до витрат при формуванні тарифу суму компенсації недоотриманих доходів за 2014-2017 роки в розмірі 432 786, 9 тис.грн.

Факт отримання цих заяв разом з пакетом документів відповідачем не заперечується, натомість він стверджує, що листами від 03.01.2018 р. за №70/16/7-18 та від 11.04.2018 р. за №3517/16/7-18 позивачу надано відповідь, тому позовні вимоги про визнаня протиправною бездіяльності в цій частині є необґрунтованими.

З вказаного приводу суд зазначає наступне.

Згідно наданої суду копії листа НКРЕКП від 03.01.2018 р. за №70/16/7-18 з ньому не міститься посилання на конкретну заяву ПАТ "Дніпропетровськгаз", тоді як міститься посилання на листи у множині; згідно наданої суду копії листа НКРЕКП від 11.04.2018 р. за №3517/16/7-18 в ньому міститься посилання на заяву ПАТ "Дніпропетровськгаз" від 14.03.2018 р. № Dp05.2-СЛ-4868-0318.

З врахуванням викладеного, враховуючи передбачені законодавством строки надання відповіді, суд вважає, що лист НКРЕКП від 03.01.2018 р. за №70/16/7-18 був відповіддю на заяву від 05.12.2017 р. № Dp05.2-СЛ-18952-1217 або на цю та інші попередньо подані заяви, якщо на них не було відповіді (вказане питання не є предметом з'ясування під час розгляду справи).

Таким чином, відповідач формально виконав свій обов'язок з розгляду та надання відповіді на заяви позивача про встановлення (перегляд) тарифу.

Зокрема, згідно листа від 03.01.2018 р. за №70/16/7-18 позивача повідомлено про те, що питання про перегляд діючого тарифу призупинено і його буде розглянуто після надання достовірної інформації, що має бути оформлена належним чином, та після проведення процедури відкритого обговорення.

Тобто, вказана відповідь фактично є рішенням про призупинення розгляду питання та звернення до позивача в порядку п. 3.1 р. ІІІ Процедури № 369 щодо надання додаткових пояснень та обґрунтувань, проте, без визначення строку надання таких пояснень і обґрунтувань.

Щодо листа від 11.04.2018 р. за №3517/16/7-18, то в ньому міститься посилання на відсутність кворуму і неможливість прийняття рішення за заявою з дотриманням вимог ст. 14 Закону від 22.09.2016 р. №1540-VIII, у зв'язку з чим розгляд заяви також призупинено.

Також посилання на призупинення розгляду заяви міститься і у листі НКРЕКП від 08.05.2018 р. за №4356/16/7 з зазначенням на відсутність кворуму та необхідність надання повного пакету документів.

Таким чином, у суду відсутні підстави для висновку про те, що відповідач не вживав передбачених законодавством заходів для розгляду заяв позивача, проте вони не були розглянуті по суті з прийняттям відповідного рішення про затвердження (перегляд) тарифу або відмову у встановленні (перегляді) тарифу, оскільки їх розгляд був призупинений у зв'язку з відсутністю кворуму НКРЕКП, а також з посиланням на необхідність надання додаткових документів.

З вказаного приводу суд зазначає, що станом на час розгляду справи кворум НКРЕКП відновлено, проте питання щодо розгляду заяв позивача про перегляд діючого тарифу не поновлено.

Щодо посилань відповідача на подання неповного пакету документів, то згідно листування сторін позивач вважає поданий ним пакет документів достатнім для вирішення питання про перегляд діючого тарифу і не вважає за можливе і необхідне надавати додаткові документи.

За таких обставин, на думку суду, згідно п. 3.2, 3.3 р. ІІІ Процедури № 369 мають бути підготовлені відповідні висновки та включено питання встановлення тарифу на засідання НКРЕ для його вирішення по суті.

Зокрема, у випадку відсутності підстав для задоволення заяви позивача це має знайти своє відображення у відповідному рішенні НКРЕКП, яке позивач міг би оскаржити, тоді як за відсутності розгляду питання по суті позивач змушений обирати спосіб захисту порушеного права шляхом визнання бездіяльності протиправною, що не є ефективним способом захисту права з огляду на відсутність у суду компетенції затверджувати структуру тарифу або визначати його складові.

За таких обставин позовні вимоги в цій частині підлягають до часткового задоволення, а саме — шляхом визнання протиправною бездіяльності щодо розгляду звернень позивача по суті.

Також суд з врахуванням положень ст. 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних та зобов'язати НКРЕКП поновити розгляд заяв позивача про перегляд діючого тарифу з включенням питання встановлення тарифу на засідання НКРЕ для його вирішення по суті.

Суд зазначає, що предметом розгляду справи є бездіяльність НКРЕКП щодо розгляду двох конкретних звернень позивача від 05.12.2017 р. № Dp05.2-СЛ-18952-1217 та 14.03.2018 р. № Dp05.2-СЛ-4868-0318, в яких у надану структуру тарифу включено компенсацію витрат на ВТВ за 2014-2017 роки, і НКРЕКП у випадку належного розгляду вказаних звернень мав надати оцінку розрахованим позивачем цифрам, що ним зроблено не було.

Суд, в свою чергу, може лише констатувати невиконання НКРЕКП свого обов'язку, тоді як заяви позивача про перегляд тарифу до грудня 2017 р. та реагування на них не є предметом розгляду по справі, не досліджуються судом і не оцінюються.

Оскільки саме невключення до тарифу за попередні вказаних витрат і спричиняє порушення прав позивача згідно його пояснень, суд вважає за необхідне надати оцінку вказаним твердженням позивача.

Щодо зобов'язання встановити для позивача економічно обґрунтований тариф на транспортування природного газу розподільними трубопроводами шляхом включення компенсації вартості ВТВ за 2014-2015 роки в розмірі 277 592,2 тис. грн.; компенсації вартості ВТВ за 2016 рік в розмірі 14 291,48 тис. грн. (2014-2016 роки)

Згідно п. 4.1, 4.2 Методики №983, на підставі якої прийнято чинну постанову НКРЕКП від 15.12.2016 р. №2283 та попередні за період 2014-2016 років, основними аналітичними показниками при визначенні тарифів на послуги з транспортування і постачання природного газу є витрати підприємства і обсяги протранспортованого та поставленого споживачам природного газу.

Витрати підприємства на транспортування та постачання природного газу визначаються згідно з національним Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 16 "Витрати" та Методичним положенням по плануванню, обліку і калькулюванню собівартості продукції (робіт, послуг) за економічними елементами витрат на підприємствах з газопостачання та газифікації та їх структурних підрозділах.

Згідно п. 2.5 Процедури №369 суб'єкт господарювання обґрунтовує кожну складову витрат з відповідного виду ліцензованої НКРЕ діяльності, пов'язаних з операційною діяльністю, фінансових витрат (крім фінансових витрат, які включені до собівартості кваліфікаційних активів відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку) та прибутку документами, визначеними пунктом 2.1 цього розділу.

Згідно п. 5 р. І Методики №236 економічно обґрунтовані витрати на планований період - витрати суб’єкта господарювання з розподілу природного газу, планування яких здійснюється з дотриманням вимог стандартів, нормативів, норм, технологічних регламентів, обмежених Податковим кодексом України, які складаються з витрат, пов’язаних з операційною діяльністю, та фінансових витрат (крім витрат на створення кваліфікаційних активів); структура тарифу на послуги розподілу природного газу (планованої тарифної виручки) - перелік елементів витрат, що групуються за елементами витрат собівартості відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року № 318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 року за № 27/4248, та витрат із прибутку; тариф на послуги розподілу природного газу - виражена у грошовій формі вартість забезпечення у планованому періоді замовнику обсягу приєднаної потужності, вираженої в одиницях енергії та/або м-3 до одиниці часу;

Згідно п. 4, 5, 7 р. ІІ Методики №236 планована тарифна виручка для фінансування обґрунтованих витрат визначається ліцензіатом з урахуванням даних форми звітності № 4-НКРЕКП-розподіл природного газу (квартальна) "Звітні та розрахункові дані про ліцензовану діяльність суб’єктів господарювання з розподілу природного газу", затвердженої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, від 04 жовтня 2012 року № 1258, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 31 жовтня 2012 року за № 1818/22130, за попередні три роки.

Витрати, які не використовуються для визначення об’єкта оподаткування відповідно до вимог Податкового кодексу України або перевищують межі відповідних витрат, не враховуються при визначенні планованої тарифної виручки, необхідної для забезпечення фінансування планованих витрат операційної діяльності, планованих фінансових витрат та планованого прибутку суб’єкта господарювання з розподілу природного газу.

Перехідний період, протягом якого здійснюватиметься розрахунок тарифів на послуги розподілу природного газу окремо для побутових та непобутових споживачів, триває три роки, починаючи з дати набуття чинності тарифів на послуги розподілу природного газу.

Згідно п. 4 р. ІІІ Методики №236 до складу планованих прямих матеріальних витрат включаються витрати, пов'язані з, в тому числі, використанням природного газу на виробничо-технологічні витрати, нормативні та питомі втрати. Величина таких витрат визначається з урахуванням діючих цін на природний газ для промислових споживачів та інших суб’єктів господарювання та обсягів ВТВ. Обсяг ВТВ визначається з урахуванням динаміки використання природного газу на зазначені цілі за попередні періоди та максимально допустимих їх розмірів, розрахованих відповідно до методик, затверджених центральним органом виконавчої влади з питань формування та забезпечення реалізації державної політики в нафтогазовому комплексі.

Згідно переліку додатків до заяв від 05.12.2017 р. № Dp05.2-СЛ-18952-1217 та 14.03.2018 р. № Dp05.2-СЛ-4868-0318 позивачем у структурі тарифу зазначено компенсацію різниці в цінах на ВТВ за 2014-2017 роки та недоотримання тарифної виручки у зв'язку з падінням обсягів розподілу природного газу (п. 2.1.9 структури від 05.12.2017 р.) та компенсацію різниці у цінах на ВТВ та обсягах, врахованих у тарифах за 2014-2017 роках (п. 2.1.7 структури від 14.03.2018 р.)

НКРЕКП, затверджуючи тариф на розподіл, затверджує і структуру цього тарифу (додаток 23 до Процедури 369), яка містить перелік елементів витрат суб'єкта господарювання при здійсненні відповідного виду діяльності, що групуються за елементами витрат собівартості відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року N 318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 року за №27/4248, та витрат із прибутку. Структура тарифу, форма якої міститься в додатку 23 до Процедури 369, містить окрему строку 2.1.1.1 "вартість газу на технологічні та власні потреби", тобто обсяги ВТВ включаються до структури тарифу на розподіл.

Відповідно до пп. 4.1.2 п. 4 додатку 2 до Процедури 369 обсяги природного газу для ВТВ та НВтр розраховуються суб’єктом господарювання відповідно до чинного законодавства, а саме: наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 23.11.2011 р. № 737 "Про визначення розмірів нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільних мережах", Методики визначення питомих виробничо-технологічних втрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 30.05.2003 № 264, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09.07.2003 за № 570/7891, Методики визначення питомих виробничо-технологічних витрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 30.05.2003 № 264, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09.07.2003 за №571/7892.

Згідно наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 23.11.2011 р. №737 "Про визначення розмірів нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільних мережах" установлено такий порядок визначення розмірів нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільних мережах, згідно якого Річні обсяги нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільних мережах розраховуються відповідно до Методики визначення питомих виробничо-технологічних втрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 30.05.2003р. №264, Методики визначення питомих виробничо-технологічних витрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 30.05.2003 р. №264, та Методики визначення питомих втрат природного газу при його вимірюваннях побутовими лічильниками в разі неприведення об'єму газу до стандартних умов, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 21.10.2003р. №595.

Згідно п. 1.2-1.5 наказу №737 газорозподільні підприємства самостійно згідно з методиками, зазначеними в підпункті 1.1 пункту 1 цього наказу, розраховують річні обсяги нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу на календарний рік та не пізніше ніж за 2 місяці до початку року подають їх на затвердження до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України.

На підставі даних, отриманих від газорозподільних підприємств щодо розрахованих річних обсягів нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу, Міністерство енергетики та вугільної промисловості України впродовж місяця затверджує щодо кожного газорозподільного підприємства розміри нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільних мережах на наступний календарний рік.

Затверджені розміри нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу є максимально допустимими для певного року.

У разі непогодження розрахованих газорозподільним підприємством річних обсягів нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу Міністерство енергетики та вугільної промисловості України надає йому вмотивовану відмову.

На підставі вказаного наказу №737 Міненерговугілля наказами від 24.09.2014 р. №664 "Про затвердження розмірів нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат газорозподільних підприємств на 2014 рік", від 02.03.2015 р. №122 "Про затвердження розмірів нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат газорозподільних підприємств на 2015 рік", наказом від 25.12.2015 р. №847 "Про затвердження розмірів нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат газорозподільних підприємств на 2016 рік" затверджено відповідні розміри для всіх газорозподільних підприємств, в тому числі, і для ПАТ "Дніпропетровськгаз".

При цьому, наказ від 02.03.2015 р. №122 "Про затвердження розмірів нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат газорозподільних підприємств на 2015 рік" був предметом судового оскарження за позовом газорозподільних підприємств, в тому числі, і позивача.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.09.2015 року у справі №826/15132/15 визнано незаконність дій Міністерства енергетики та вугільної промисловості України із встановлення занижених розмірів ВТВ для 30 (тридцятьох) газорозподільних підприємств, в тому числі і позивача, яким Додаток до наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 02.03.2015 № 122 "Про затвердження розмірів нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат газорозподільних підприємств на 2015 рік" скасовано, зобов'язано Міністерство енергетики та вугільної промисловості України затвердити на 2015 рік розміри нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільних мережах на підставі Методик визначення питомих втрат та виробничо-технологічних втрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 30.05.2003 № 264, та Методики визначення питомих втрат природного газу при його вимірюваннях побутовими лічильниками в разі неприведення об'єму газу до стандартних умов, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 21.10.2003 № 595.

Вказаного висновку суд дійшов з огляду на факт затвердження наказом 02.03.2015р. № 122 розмірів нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат у меншому розмірі, ніж самостійно подані розрахунки газорозподільних підприємств, без обґрунтування незатвердження саме поданих розрахунків.

Постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.09.2015 року по справі №826/15132/15 набрала законної сили 17.12.2015 р., і її висновки враховуються судом під час розгляду даної адміністративної справи в порядку ст. 78 КАС України.

Інші накази Міненерговугілля предметом судового оскарження не були.

Згідно чинної станом на час звернення до суду постанови НКРЕКП від 15.12.2016р. №2283 "Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 24 березня 2016 року № 425" в абзаці другому пункту 1 цифри "547,50" замінено цифрами "580,60", а також затверджено Структуру тарифу на послуги розподілу природного газу ПАТ "Дніпропетровськгаз", і вказані цифра та структура включають визначені позивачу розміри нормативних витрат і ВТВ у визначеному наказом від 25.12.2015 р. №847 розмірі — 71 297 тис.куб.м.

Відповідач стверджує, що він при визначенні тарифу враховувати лише ті розміри нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат, які затверджено Міненерговугілля, і вони були ним враховані, зокрема, при прийнятті постанови НКРЕКП від 15.12.2016 р. №2283 "Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 24 березня 2016 року № 425".

Суд не може погодитися з вказаним висновком з огляду на те, що перераховані вище акти законодавства не передбачають такого обов'язку, а містять посилання на чинне законодавство (п. 4.1.2 Додатку 2 до Процедури № 369).

В свою чергу, чинне законодавство не надає право Міненерговугілля на власний розсуд встановлювати відповідні нормативи, тоді як вказаний суб'єкт владних повноважень їх встановлює на підставі даних, отриманих від газорозподільних підприємств, і не має права необґрунтовано їх зменшувати як це встановлено під час розгляду справи №826/15132/15.

За таких обставин посилання НКРЕКП на обов'язковість врахування лише затверджених Міненерговугілля нормативів не може бути визнане обґрунтованим.

Підпункт 3.8.2 літера "б" Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 13.01.2010 р. № 12, які діяли до 26.03.2017, зобов’язує позивача використовувати кошти, отримані за рахунок надання послуг з транспортування газу розподільними трубопроводами, за цільовим призначенням.

Так, пп. 16 п. 2.2 розділу 2 "Вимоги до провадження господарської діяльності з розподілу природного газу" Ліцензійних умов з розподілу природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 16.02.2017 р. № 201 (чинні з 26.03.2017 р.) також містить вимогу до позивача при провадженні ліцензованої діяльності дотримуватися такої вимоги як використовувати кошти, отримані за рахунок надання послуг розподілу природного газу, передбачені структурою тарифу (річної планованої тарифної виручки) у визначеному розмірі та за цільовим призначенням.

Установлення факту нецільового використання коштів, передбачених структурою тарифу є підставою для перегляду тарифу НКРЕ у бік зменшення (підпункт 4.3.3 пункту 4.3 Процедури 369). Нецільовим використанням коштів є використання коштів, передбачених установленою структурою тарифу на інші цілі (абзац шостий пункту 1.4 Процедури 369).

Пункт 6 розділу V Методики 236 передбачає, що суб'єкт господарювання з розподілу природного газу може використовувати кошти, передбачені структурою тарифу на фінансування витрат, пов'язаних із закупівлею обсягів природного газу на ВТВ, для фінансування послуг балансування, що надаються Оператором газотранспортної системи відповідно до розділу IX Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. №2497, в обсягах, що не перевищують обсяг природного газу на ВТВ, врахований при розрахунку тарифу.

Тобто, позивач не має змоги без порушення законодавства розраховуватись за природний газ для потреб ВТВ з інших джерел, ніж відповідна складова на ВТВ в затвердженому тарифі, оскільки всі кошти, які надходять до позивача в оплату за розподіл природного газу мають відповідне цільове призначення, якого позивач повинен дотримуватись.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що допущена НКРЕКП бездіяльність щодо затвердження (перегляд) тарифу на транспортування природного газу розподільними газопроводами у бік економічно обґрунтованого, не забезпечує позивачу відшкодування його обґрунтованих витрат в частині компенсації витрат природного газу для потреб ВТВ минулих періодів 2014-2016 років.

Вказане призводить до зростання заборгованості позивача перед власником природного газу за договором купівлі-продажу природного газу для потреб ВТВ з незалежних від дій та волі позивача причин.

Розглядаючи заяви позивача від 05.12.2017 р. № Dp05.2-СЛ-18952-1217, від 14.03.2018 р. № Dp05.2-СЛ-4868-0318, а також будь-які інші заяви позивача щодо встановлення (перегляду) тарифів по суті, НКРЕКП має враховувати вказані висновки суду.

Щодо зобов'язання встановити для позивача економічно обґрунтований тариф на транспортування природного газу розподільними трубопроводами шляхом включення компенсації вартості ВТВ за 2017 рік в розмірі 151 417,2 тис. грн., вартості газу для потреб виробничо-технологічних витрат та нормованих витрат на період 2018 року в розмірі 596 846,1 тис. грн.

Згідно гл. 6 р. ІІІ Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 р. № 2494, (в редакції станом на час розгляду справи), з урахуванням специфіки переміщення природного газу газорозподільною системою, що пов’язана з умовною нормативною герметичністю газопроводів, з’єднувальних деталей, арматури, компенсаторів, газового обладнання, інших приладів та обладання (тобто стан, за якого можливий витік газу, що не може бути зафіксований органолептичним методом) та витоками газу під час технічного огляду чи обслуговування, поточного ремонту, заміни арматури, приладів, обладнання, устаткування, Оператор ГРМ укладає договір (договори) на закупівлю природного газу для покриття об’ємів (обсягів) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ для забезпечення фізичного балансування ГРМ та власної господарської діяльності.

Очікувані річні об’єми (обсяги) втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ на 2017 рік визначаються НКРЕКП на рівні передбачених об'ємів (обсягів) втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ у тарифі на послуги з розподілу природного газу на 2016 рік відповідного Оператора ГРМ.

Очікувані річні об'єми (обсяги) втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ на наступні роки (після 2017 року) визначаються НКРЕКП на рівні передбачених об'ємів (обсягів) втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ у тарифі на послуги з розподілу природного газу поточного року, зменшених на показник ефективності, який встановлюється НКРЕКП щороку до 31 грудня і не може перевищувати 5 %.

Місячні очікувані об’єми (обсяги) втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ визначаються Оператором ГРМ, виходячи з потреб власної господарської діяльності, зокрема для забезпечення місячного фізичного балансування ГРМ.

Оператор ГРМ у порядку, встановленому Регулятором, зобов’язаний надавати Регулятору звітні дані про фактичні втрати природного газу за підсумками відповідного періоду.

Об’єм (обсяг) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу за підсумками місяця та календарного року визначається Оператором ГРМ відповідно до глави 1розділу ХІI цього Кодексу та розраховується як різниця між об’ємом (обсягом) надходження природного газу, до ГРМ у відповідний період і об’ємом (обсягом) природного газу який розподілений між підключеними до/через ГРМ споживачами та переданий в суміжні ГРМ протягом зазначеного періоду.

Оператор ГРМ для забезпечення власної господарської діяльності (в тому числі для фізичного балансування ГРМ, власних виробничо-технічних потреб та для покриття фактичних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ) закуповує природний газ у власника природного газу (в тому числі ГДП, ВБГ, оптового продавця, постачальника) на загальних підставах та ринкових умовах.

Таким чином, визначення обсягу газу і, відповідно, розмір компенсації, для потреб виробничо-технологічних витрат та нормованих витрат на період 2017-2018 роки визначається в іншому порядку, ніж за період 2014-2016 роки, проте, загальний принцип щодо встановлення (зміни) тарифів з врахуванням їх економічного обґрунтування залишається незмінним, що має бути враховано НКРЕКП під час розгляду відповідних заяв позивача.

Суд зазначає, що збитки позивача від встановлення економічно необґрунтованих тарифів на транспортування природного газу розподільними трубопроводами, зокрема, з огляду на невідшкодування чи неповне відшкодування вартості газу для потреб ВТВ та нормативних витрат, в будь-якому випадку мають бути відшкодовані.

Оскільки законодавством передбачено спосіб такого відшкодування шляхом включення відповідних сум до структури тарифу, НКРЕКП в межах своїх повноважень зобов'язаний це зробити.

На підставі вищевикладеного, ст. 9, 241-246, 255, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг щодо розгляду по суті з прийняттям рішення в порядку ст. 14 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" від 22.09.2016р. №1540-VIII заяв про встановлення (перегляд) тарифу суб'єкта господарювання ПАТ "Дніпропетровськгаз" від 05.12.2017 р. № Dp05.2-СЛ-18952-1217, від 14.03.2018 р. №Dp05.2-СЛ-4868-0318.

3. Зобов'язати Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг поновити розгляд заяв про встановлення (перегляд) тарифу суб'єкта господарювання ПАТ "Дніпропетровськгаз" від 05.12.2017 р. № Dp05.2-СЛ-18952-1217, від 14.03.2018 р. № Dp05.2-СЛ-4868-0318 та розглянути їх по суті з винесенням рішення та врахуванням висновків суду щодо дотримання принципу економічної обґрунтованості тарифу на транспортування природного газу розподільними трубопроводами.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Присудити до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 2 643 грн. судового збору.

6. Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

Суддя О.В. Головань

Повний текст рішення

виготовлено і підписано 16.11.18 р.