Справа № 334/1918/18(2-а/334/179/18)
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

13 листопада 2018 року м. Дніпросправа № 334/1918/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі

апеляційну скаргу начальника Дніпровського районного відділу міста Запоріжжя Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області

на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 червня 2018 року (головуючий суддя Козлова Н.Ю.)

у справі № 334/1918/18

за позовом ОСОБА_1,

до начальника Дніпровського районного відділу міста Запоріжжя Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до начальника Дніпровського районного відділу міста Запоріжжя Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, в якому просив скасувати постанову від 15.03.2018 серія ПН МЗП №136901 про накладення адміністративного стягнення на громадянина Королівства Марокко за ч. 1 ст.203 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 595 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 червня 2018 року адміністративний позов задоволено. Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в Україні на підставі належним чином оформлених документів, у тому числі і на право проживання та на право навчання. Відповідачем не доведено правомірності винесення оскаржуваної постанови, оскільки викладені у ній факти належними та допустимими доказами, в порядку ст.251 КУпАП, не підтверджені, а наведені у ній висновки щодо порушення правил перебування в Україні розцінюються не інакше, як припущення, що в силу ст.62 Конституції України є неприпустимим.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду як таке, що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Відповідач зазначає, що судом не враховано докази, що позивач після зарахування 29.06.2017 на підготовче відділення ПрАТ ПВНЗ «Запорізький інститут економіки та інформаційних технологій» без поважних причин з вересня 2017 року не приступив до навчання в даному закладі, що є порушення міграційного законодавства, за яке передбачена адміністративна відповідальність згідно ч.1 ст. 203 КУпАП. Суд першої інстанції помилково встановив доведеним факт прибуття до навчального закладу і вчасного початку навчання позивача, посилаючись виключно на його пояснення без дослідження інших доказів, що фактично спростовують неправдиві пояснення позивача.

Представники сторін в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце судового розгляду справи сторони повідомлені судом належним чином. Відповідач подав до апеляційного суду клопотання про розгляд справи без участі представника.

Представником позивача подано письмове клопотання про перенесення розгляду справи у зв'язку з неможливістю явки представника позивача в дане судове засідання через участь в іншому судовому процесі..

Повідомлені представником позивача причини неявки, приймаючи до уваги, що жодних доказів на підтвердження наведених обставин до клопотання не додано, не можуть бути визнані поважними, тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення означеного клопотання.

Враховуючи, що апеляційний суд не визнавав обов'язковою участь у судовому засіданні учасників справи, неявка представників сторін не перешкоджає розгляду справи (ч.2 ст.313 КАС України).

Відповідно до ст.311 КАС України апеляційний суд вважає за можливим розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивач - ОСОБА_1 є громадянином Королівства Марокко (а.с.7).

В Україні позивач перебуває на підставі посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_1 строком дії до 15.08.2018 (а.с.8).

Відповідно до наказу № 04-11 від 29.06.2017 позивач зарахований слухачем підготовчого відділення Приватного акціонерного товариства «Приватний вищий навчальний заклад «Запорізький інститут економіки та інформаційних технологій» (а.с.37).

Умови навчання (підготовки позивача на підготовчому відділенні з метою підготовки до вступу до вищого навчального закладу іноземних громадян, поліпшення рівня володіння іноземцями українською мовою та набуття первинних фахових знань) визначені Договором про надання освітніх послуг № 27619 від 10.07.2017, який укладено між позивачем та інститутом строком на один навчальний рік (а.с.9).

14.03.2018 УДМС України в Запорізькій області спільно із співробітниками СБУ в Запорізькій області та співробітниками Державної прикордонної служби проведена виїзна позапланова перевірка Приватного акціонерного товариства «Приватний вищий навчальний заклад» «Запорізький інститут економіки та інформаційних технологій» з метою перевірки дотримання іноземними студентами міграційного законодавства, за результатами якої складено акт перевірки дотримання суб'єктами господарювання законодавства у сфері міграції (а.с.28).

Актом перевірки від 14.03.2018 встановлено порушення положень Порядку організації, набору та навчання (стажування) іноземців та осіб без громадянства, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 01.11.2013 № 1541 (у редакції наказу Міністерства освіти і науки України від 11.12.2015 № 1272), а саме: посадовими особами не надано журнал обліку роботи академічних груп студентів підготовчого відділення, відомості заліків та екзаменів студентів. В особових справа студентів наявні лише копії паспортних документів та дипломів попередньої освіти. Під час перевірки наявності іноземних студентів, які зараховані до підготовчого відділення, іноземні студенти були відсутні на навчанні, доступу до аудиторії працівників УДМС України в Запорізькій області надано не було.

Виходячи з вказаних обставин, а також враховуючи, що ОСОБА_1 вже проходив навчання у Національному фармацевтичному університеті м. Харків і відповідно до довідки № 5492/28 від 03.09.2012 закінчив факультет з підготовки іноземних громадян (довузівська підготовка) Національного фармацевтичного університету у м. Харкові в 2011/2012 навчальному році, відповідач дійшов висновку, що ОСОБА_1 свідомо уклав договір про надання освітніх послуг з ПрАТ «ПВБІЗ «ЗІЕІТ» № 27619 від 10.07.2017 на підготовчому відділенні, маючи вже необхідні знання російської мови, які підтверджуються свідоцтвом про закінчення підготовчого факультету для іноземних громадян Національного фармацевтичного університету м. Харків та свідомо порушує законодавство України не відвідуючи заняття у ПрАТ «ПВНЗ «ЗІЕІТ».

15.03.2018 відносно позивача начальником Дніпровського РВ у м. Запоріжжя УДМС України в Запорізькій області складений протокол про адміністративне правопорушення ПН МЗП № 136901 за ч. 1 ст. 203 КУпАП, згідно якому ОСОБА_1 порушив правила перебування в Україні, а саме: без поважних причин не приступив до навчання після зарахування 29.06.2017 на підготовче відділення ПАТ «Приватний вищий навчальний заклад «Запорізький інститут економіки та інформаційних технологій».

На підставі означеного протоколу від 15.03.2018 начальником Дніпровського РВ у м. Запоріжжя УДМС України в Запорізькій області винесено постанову про накладення адміністративного стягнення ПН МЗП № 136901, відповідно до якої на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 595 грн. за порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні - неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем не доведено правомірності винесення оскаржуваної постанови, оскільки викладені у ній факти належними та допустимими доказами, в порядку ст.251 КУпАП, не підтверджені.

Відповідно до ч.13 ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» - іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою навчання та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період навчання.

Відповідальність за ч.1 ст. 203 КУпАП настає за порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в'їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України.

В даному випадку факт неприбуття позивача без поважних причин до визначеного місця навчання відповідач пов'язує з встановленими в ході перевірки 14.03.2018 обставинами, зокрема, порушенням суб'єктом господарювання положень Порядку організації, набору та навчання (стажування) іноземців та осіб без громадянства, затвердженого наказом МОН України від 01.11.2013 № 1541, а також проведеною 15.03.2018 робочою зустріччю з позивачем та іншими іноземними студентами, які були зараховані 26.06.20178 на підготовче відділення.

Крім того, відповідачем до матеріалів справи долучено копії письмових пояснень проректора з навчальної роботи ПрАТ «ПВНЗ «ЗІЕІТ» (а.с.30) та викладача російської та української мови на підготовчому факультеті ПрАТ «ПВНЗ «ЗІЕІТ» (а.с.31), із змісту яких вбачається, що для студентів підготовчого відділення ректором прийнято рішення про підсумковий контроль наприкінці навчального року у зв'язку з відсутністю постійного відвідування іноземними студентами занять, передбачених навчальним планом. Викладачем російської та української мови, який має вести облік відвідування іноземними студентами занять, зазначено, що іноземних студентів, у тому числі позивача, згадати на відвідуванні занять не може.

В результаті дослідження поданих відповідачем доказів апеляційний суд вважає, що ці докази не є достатніми для встановлення факту порушення позивачем правил перебування в Україні, тобто неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання, оскільки, як вірно зазначено судом першої інстанції, відсутність ОСОБА_1 в інституті на заняттях, не є свідченням, що він не приступив до занять взагалі. Наявність у позивача знань російської та української мови не є предметом дослідження складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.203 КУпАП.

Одночасно матеріали справи містять довідку Запорізького інституту економіки та інформаційних технологій №95/18 від 20.03.2018, видану про те, що ОСОБА_1 приступив до навчання у 2017-2018 навчальному році на підготовчому відділенні ПрАТ «ПВНЗ Запорізькому інституті економіки та інформаційних технологій» на підставі наказу №04-11 від 29.06.2017 та договору №27608 від 10.07.2017 (а.с.10).

Крім того, згідно листу деканату ІІ міжнародного факультету Запорізького державного медичного університету від 13.04.2018 № 12/423 (а.с.49) громадянин Марокко ОСОБА_1 зареєстрований для повторної участі у складанні ДЛІ «Крок 2 Фармація», який відбудеться 31.05.2018.

Отже, наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності підтверджують, що позивач до визначеного місця навчання прибув, що, відповідно, виключає в діях позивача склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст203 КУпАП.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправність оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення і її скасування.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, передбачені ст..317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу начальника Дніпровського районного відділу міста Запоріжжя Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 червня 2018 року у справі № 334/1918/18 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з 13.11.2018, оскарженню не підлягає (ст.272 КАС України).

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко