Справа № 805/1354/18-а
Суддя: Бабаш Г.П.
Дата ухвалення: 2018-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2018 р. Справа№805/1354/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бабаш Г.П.,

при секретарі - Оголь В.К.

за участю

представника позивача - Шведи А.М. (за довіреністю від 04.10.2017р.)

представника відповідача - Пономарьова А.О. (за довіреністю від 21.02.2018р. №1007/10/05-99-10-06),

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального судового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Углесервіс» (, Донецька область, м. Покровськ, буд. 138, офіс 1) до Головного управління ДФС у Донецькій області (, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької дивізії, 114) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 31 січня 2018 року № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 170419,00 грн., у тому числі 136336,00 грн. за основним платежем, 34084,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Углесервіс» звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 31 січня 2018 року № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 170419,00 грн., у тому числі 136336,00 грн. за основним платежем, 34084, грн.. за штрафними (фінансовими) санкціями.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.ст.75,п.п.75.1.2 п.75, п.п.78.1.4 п.78.1 ст.78, ст.79 Податкового кодексу України відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Углесервіс» з питань достовірності формування та віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту по взаємовідносинам з контрагентами-постачальниками: ТОВ «Мега Сальпром» за вересень 2017 року з урахуванням віднесення сум ПДВ до складу податкового кредиту у жовтні 2017 року та листопаді 2017 року, ТОВ «Дніпро Оіл Груп» за вересень 2017 року.

За результатами документальної позапланової невиїзної перевірки відповідачем складено акт №38/05-99-14-14/38421286 від 15.01.2018 року з питань достовірності формування та віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту в деклараціях з податку на додану вартість по взаємовідносинам з контрагентами - постачальниками ТОВ «Мега Стальпром» за вересень 2017 року з урахуванням віднесення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту у жовтні 2017 року та листопаді 2017 року, ТОВ «Дніпро Оіл Груп» за вересень 2017 року.

Не погодившись з висновками викладеними в акті, позивач подав заперечення. Проте вказані заперечення відповідачем залишені без розгляду.

На підставі акту перевірки податковим органом винесено податкове повідомлення - рішення № від 31.01.2018 року на суму 170419,00 грн., в тому за основним платежем у розмірі 136335,00 грн. та сума штрафних санкцій - 34084,00 грн.

Позивач вважає прийняте податкове повідомлення - рішення незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування позовних вимог відповідач посилається на те, що ГУ ДФС у Донецькій області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Углесервіс».

За результатами перевірки відповідачем складений акт від 15.01.2018 року №38/05-99-14-14/38421286 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Углесервіс» з питань достовірності форсування та віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту по взаємовідносинам з контрагентами-постачальниками: ТОВ «Мега Сальпром» за вересень 2017 року з урахуванням віднесення сум ПДВ до складу податкового кредиту у жовтні 2017 року та листопаді 2017 року; ТОВ «Дніпро Оіл Груп» за вересень 2017 року.

У висновках зазначеного акту, відповідачем зроблено висновок, а саме: по операціям між ТОВ «Углесервіс» та ТОВ «Мега Стальпром» за вересень 2017 року з урахуванням віднесення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту у жовтні 2017 року та листопаді 2017 року, ТОВ «Дніпро ОІЛ Груп» за вересень 2017 року, не відбувся перехід права власності та як наслідок купівля - продаж товару. Операції не мали реального товарного характеру та оформлені первинними документами, що суперечать законодавчим та нормативними актами та є такими, що не мають юридичної сили і доказів. Правові наслідки у вигляді права на податковий кредит з ПДВ можуть мати реально вчинені господарські операції з придбання товарів (робіт, послуг) з метою використання в оподаткованих операціях у межах господарської діяльності, які фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «Углесервіс» п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.2ст.198, п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України зі змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся на загальну суму 136335 грн., в тому числі за вересень 2017 - 56225 грн., за жовтень 2017 року - 47241 грн., за листопад 2017 року - 32869 грн.

На підставі акту перевірки Головним управлінням ДФС у Донецькій області винесено податкове повідомлення - рішення № від 31.01.2018 року на суму 170419,00 грн., в тому за основним платежем у розмірі 136335,00 грн. та сума штрафних санкцій - 34084,00 грн.

Враховуючи викладене, відповідач просив відмовити ТОВ «Углесервіс» у задоволенні позову в повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27.02.2018 року позовну заяву залишено без руху шляхом надання до суду документу про сплату судового збору в розмірі 2556,28 грн.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12.03.2018 року суд відкрив провадження в адміністративній справі та призначив розгляд справи за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання на 03.04.2018 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03.04.2018 року провадження по адміністративній справі зупинено до набрання законної сили судового рішення в адміністративній справі № 805/1146/18-а.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду 04.09.2018 року по справі №805/1146/18-а у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Углесервис" до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування наказу від 28.12.2017 № 1717 та визнання дій протиправними відмовлено.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09.10.2018 року поновлено провадження у справі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09.10.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.11.2018 року.

У судовому засіданні представник позивача підтримав викладені у позовній заяві доводи та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та просив суд відмовити у його задоволенні.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Углесервіс» зареєстровано в якості юридичної особи 12.10.2012 року № 0041903, включено до ЄДРПОУ за №38421286.

Головним управління ДФС у Донецькій області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Товариство з обмеженою відповідальністю «Углесервіс» (код за ).

За результатами перевірки відповідачем складений акт від 15.01.2018 року №38/05-99-14-14/38421286 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Углесервіс» з з питань достовірності формування та віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту по взаємовідносинам з контрагентами-постачальниками: ТОВ «Мега Сальпром» за вересень 2017 року з урахуванням віднесення сум ПДВ до складу податкового кредиту у жовтні 2017 року та листопаді 2017 року; ТОВ «Дніпро Оіл Груп» за вересень 2017 року.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «Углесервіс»:

п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.2ст.198, п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України зі змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся на загальну суму 136335 грн., в тому числі за вересень 2017 - 56225 грн., за жовтень 2017 року - 47241 грн., за листопад 2017 року - 32869 грн.

Позивачем направлено на адресу Головного управління ДФС у Донецькій області заперечення на акт перевірки за вих. №22/01-1 від 22.01.2018 року, відповідно до якого позивач наполягав на тому, що позивачем раніше були надані докази та аргументовані пояснення, підтверджуючі достовірність інформації, відображені підприємством у податкових деклараціях з ПДВ за вересень 2017 року, жовтень 2017 року та листопад 2017 року та правомірність формування податкового кредиту на підставі розрахунків, проведених за результатами господарської операції ТОВ «Мега Стальпром» та ТОВ «Днепр Оіл Груп».

На підставі акту перевірки, контролюючим органом складено спірне податкове повідомлення - рішення № від 31.01.2018 року на суму 170419,00 грн., в тому за основним платежем у розмірі 136335,00 грн. та сума штрафних санкцій - 34084,00 грн.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16 липня 1999 року № 996-ХIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі Закон № 996-ХIV) та положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 р. № 88 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.06.95р. за № 168/704.

Відповідно до статті 1 цього Закону первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що господарська діяльність це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно зі статтею 1 Закону № 996-ХIV господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом частин першої та другої статті 9 Закону № 996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Згідно пп. 198.1. ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Підпунктом 198.2. статті 198 ПК України визначено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Датою збільшення податкового кредиту орендаря (лізингоотримувача) для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об'єкта фінансового лізингу таким орендарем.

Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).

Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Згідно пп. 198.3. статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Судом встановлено, що між ТОВ «Углесервис» (підрядник) та ТОВ «ДТЕК Добпропіллявугілля» (замовник) укладено договір №4910-ДУ-УМТС-У від 25.08.2017 року, за яким ТОВ «Углесервис» зобов'язалось виконати для замовника підрядні роботи з ремонту гірничих виробок (підбивка та перекріплення) 2-го Південного конвеєрного штреку, Квершлагу та 5-го Південного конвеєрного штреку на шахті «Алмазна» ПСП «ШУ Добропільське» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля».

Відповідно до умов договору місце виконання робіт замовник зобов'язується виділити підряднику приміщення, придатне для зберігання інструментів та іншого майна, що належить підряднику, яке необхідне для виконання робіт, забезпечити працівників підрядника побутовим приміщенням. Забезпечити працівників підрядника побутовим приміщенням.

Оплата по договору здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок підрядника протягом 5 (п'яти) робочих днів з 90 (дев'яностого) календарного дня з моменту підписання сторонами акту прийняття виконаних підрядних робіт (Форма КБ-2в), довідки про вартість виконаних підрядних робіт (Форма КБ-3) та виставлення рахунку підрядником.

Факт виконання позивачем в період вересня, жовтня та листопада 2017 року підрядних робіт для замовника за вказаним договором підтверджується: актом №1 (форма КБ-2в) прийняття виконаних будівельних робіт за вересень 2017 року, довідкою (форма КБ-3) про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за вересень 2017 року, рахунком - фактурою №У-00000l від 29 вересня 2017 року, Актом №2 (форма КБ-2в) прийняття виконаних будівельних робіт за жовтень 2017 року, довідкою (форма КБ-3) про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за жовтень 2017 року, рахунком - фактурою №У-0000002 від 30 жовтня 2017 року, актом №3 (форма КБ-2в) прийняття виконаних будівельних робіт за листопад 2017 року, довідкою (форма КБ-3) про вартість виконаних будівельних робіт та трати за листопад 2017року, рахунком - фактурою №У-000003 від 30 листопада 2017 року, податковими накладними №1 від 29.09.2017 року, № 1 від 30.10.2017 року та №1 від 30.11.2017 року, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податків.

07.09.2017 року між ТОВ «Углесервіс» та ТОВ «Дніпро Оіл Груп» укладено договір поставки №07/09-1 та додаткову угоду №1 до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити (передати у власність покупця), а покупець оплатити і прийняти товарно-матеріальні цінності, технічні характеристики якого узгоджуються сторонами в специфікаціях. Відповідно договору та додаткової угоди: поставка товару здійснюється на умовах СРТ (склад покупця) за адресою: Донецька область, м. Добропілля, вул. Нізова, б. 1, шахта «Алмазна». Оплата товару здійснюється покупцем на підставі виставленого постачальником рахунку-фактури шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 90 днів, а також за погодженням сторін в іншій формі, що не заборонено чинним законодавством.

На виконання умов договору позивачем надано до суду: видаткову накладну №РН-0907/03 від 07.09.2017 року; податкову накладну №21 від 07.09.2017 року; журнал обліку вантажів, що надійшли (форма М-1) за вересень 2017 року; платіжне доручення №1678 від 22.09.2017 року.

Разом з цим, 08.09.2017 року між ТОВ «Углесервіс» та ТОВ «Мега Стальпром» було укладено договір поставки №08/09-1 та додаткову угоду №1, за яким постачальник зобов`язується поставити , а покупець оплатити і прийняти товарно-матеріальні цінності, технічні характеристики якого узгоджуються сторонами. Відповідно зазначеному договору поставка товару здійснюється на умовах СРТ (склад покупця) за адресою: Донецька область, м. Добропілля, вул. Нізова, б. 1, шахта «Алмазна». Оплата товару здійснюється покупцем на підставі виставленого постачальником рахунку-фактури шляхом перерахунку грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 90 днів, а також за погодженням сторін в іншій формі.

Факт постачання товару підтверджується видатковими накладними №РН-0908/04 від 08.09.2017 року, №РН-0909/01 від 09.09.2017 року, №РН-0910/02 від 10.09.2017 року, №РН-0911/02 від 11.09.2017 року, №РН-0912/17 від 12.09.2017 року; податкові накладні №51 від 08.09.2017 року, №53 від 09.09.2017 року, №54 від 10.09.2017 року, №52 від 11.09.2017 року, №55 від 12.09.2017 року; журнал обліку вантажів, що надійшли (форма М-1) за вересень 2017 року; журнали-ордера; платіжне доручення №1680 від 25.09.2017 року

Вищезазначені документи надавалися податковому органу під час проведення перевірки, що підтверджується актом перевірки.

Проаналізувавши надані суду первинні документи, суд дійшов висновку, що вони складені у відповідності до вимог ст. 9 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

На підставі вищевикладеного, суд зазначає, що позивачем документально підтверджено рух активів в процесі здійснення господарської операції та зміни в майновому стані, у зв`язку з чим підтверджено реальність здійснення господарської операції.

З урахуванням вищенаведеного, суд зазначає, що господарські операції для визначення податкового кредиту та витрат мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.

Разом з тим відповідно до принципу змагальності суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо їх обґрунтованість заперечує.

При встановленні факту здійснення господарської операції, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.

Про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин:

- неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;

- відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв`язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;

- облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій;

- здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку;

- відсутність первинних документів обліку.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, у справі "БУЛВЕС"АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати фінансові санкції. На думку cуду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності".

У пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Федорченко та Лозенко проти України" висловлено позицію, відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумними сумнівом". Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Так, наведені відповідачем результати опрацювання зібраної податкової інформації не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що спростовують реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентами", факт чого підтверджується належними та допустимими доказами в розумінні положень статей 73-76 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.".

В той же час, відповідачем під час розгляду адміністративної справи не наведено об'єктивних доводів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірності чи недотримання принципу належної обачності при виборі контрагентів, не доведено, що надані під час перевірки та до суду документи мають суперечливі дані, недостовірні відомості, як і не доведено правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2. ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до вимог ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Крім цього, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України", заява № 4909/04, рішення від 10 лютого 2010 року, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Щодо твердження представника позивача щодо неправомірності підстав для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Углесервис» з питань з питань достовірності формування та віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту в деклараціях з податку на додану вартість по взаємовідносинам з контрагентами - постачальниками ТОВ «Мега Стальпром» за вересень 2017 року з урахуванням віднесення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту у жовтні 2017 року та листопаді 2017 року, ТОВ «Дніпро Оіл Груп» суд зазначає, що питання щодо неправомірності наказу відповідача від 28.12.2017 № 1717 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Углесервис» оскаржувалось позивачем в судовому порядку.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03.05.2018 року №805/1146/18-а адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області № 1717 від 28.12.2017 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "Углесервіс".

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду 04.09.2018 року по справі №805/1146/18-а апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 травня 2018 року у справі № 805/1146/18-а задоволено. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 травня 2018 року у справі № 805/1146/18-а скасовано. У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Углесервис" до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування наказу від 28.12.2017 № 1717 та визнання дій протиправними відмовлено.

За приписами ч. 4 ст. Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За таких обставин, суд не приймає доводи позивача стосовно протиправності дії податкового органу щодо проведення перевірки, так як зазначене питання вже було вирішено в судовому порядку, і рішення набуло законної сили.

Разом з цим, висновки стосовно правомірності наказу податкового органу щодо проведення перевірки та дій посадових осіб при її проведенні, встановлені у справі № 805/1146/18-а, не впливають на висновки суду в даній справі щодо протиправності податкового повідомлення-рішення, складеного за результатами цієї перевірки.

У зв`язку з встановленим, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Углесервіс» до Головного управління ДФС у Донецькій області ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 31 січня 2018 року № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 170419,00 грн., у тому числі 136336,00 грн. за основним платежем, 34084,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного, керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Углесервіс» (, Донецька область, м. Покровськ, буд. 138, офіс 1) до Головного управління ДФС у Донецькій області (, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької дивізії, 114) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 31 січня 2018 року № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 170419,00 грн., у тому числі 136336,00 грн. за основним платежем, 34084,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 31.01.2018 року № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 170419,00 грн., у тому числі 136336,00 грн. за основним платежем та 34084,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДФС у Донецькій області (, м. Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької дивізії, 114) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю (, Донецька область, м. Покровськ, буд. 138, офіс 1) судовий збір у розмірі 2556,28 грн.

Рішення ухвалено у нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 06 листопада 2018 року.

Повний текст рішення складено 16 листопада 2018 року.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом ч. ч. 5, 6 ст. 250 КАС України зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаш Г.П.