Справа № 826/18047/17
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2018-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року м. Київ №826/18047/17

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Ганечко О.М.,

Сорочка Є.О.,

за участю

секретаря судового засідання Кузик М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної регуляторної служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2018 року (повний текст виготовлено 06.06.2018, суддя Вєкуа Н.Г.) у справі за адміністративним позовом Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку до Державної регуляторної служби України, третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Перша інвестиційно-промислова група» про визнання протиправним та скасування розпорядження, -

В С Т А Н О В И В :

Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовною заявою до Державної регуляторної служби України, третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Перша інвестиційно-промислова група», в якій просила визнати протиправним та скасувати розпорядження Державної регуляторної служби України №167 від 16.11.2017.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2018 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано розпорядження Державної регуляторної служби України від 16.11.2017 № 167. Стягнуто на користь Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку судові витрати у розмірі 1 600,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної регуляторної служби України.

Не погоджуючись із вказаним рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не досліджувалась правомірність рішення Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку щодо анулювання ліцензії ТОВ «КУА «ПІПГ», не було вивчено обставини, за яких третя особа не змогла своєчасно надати усі запитувані документи, не запитувались та не вивчались докази відсутності у ТОВ «КУА «ПІПГ» запитуваних Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку документів. Також зазначено, що рішення суду першої інстанції прийняте поза межами перевірки рішення суб'єкта владних повноважень на відповідність критеріям, передбачених ст. 2 КАС України та є таким, що прийняте із втручанням у дискрецію суб'єкта владних повноважень.

29.08.2018 до суду апеляційної інстанції від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому, вказуючи що 20.06.2017 членами робочої групи правомірно складено акт про відмову в проведенні перевірки ТОВ «КУА «ПІПГ», оскільки третьою особою не були надані документи, які вимагалися органом ліцензування, що вказує на порушення ліцензіатом встановлених ліцензійних вимог, відтак, вказуючи на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, думку представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 17.07.2015 № 1038 було затверджено Порядок контролю за дотриманням професійними учасниками фондового ринку (ринку цінних паперів) вимог законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06.08.2015 за № 955/27400 далі - Порядок № 1038).

Директором Центрального територіального департаменту Комісії видано доручення № 33-ФМ-ЦД-1 на проведення планової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Перша інвестиційно-промислова група» відповідно п.1 Розділу І та п. 10 Розділу ІІ Порядку № 1038.

Відповідно до Запиту про надання документів або інформації, що міститься в них, необхідних для проведення перевірки від 26.04.2017 керівником робочої групи Комісії вимагалось від TOB «КУА «ПІПГ» у термін до 16:40 год. 26.04.2017 подати зокрема:

- всі довідки (звіти) за підсумками попередніх місяців стосовно дій вжитих суб'єктом у сфері фінансового моніторингу у період з 26.04.2014 по 26.04.2017;

- документи щодо проведення внутрішніх перевірок діяльності суб'єкта первинного фінансового моніторингу у період з 26.04.2014 по 26.04.2017. (а.с.18)

Однак, документи перелічені в вищевказаному запиті робочій групі не надано, натомість TOB «КУА «ПІПГ» надало Пояснення б/н в яких було зазначено, що звіти відповідального працівника та Акти внутрішніх перевірок діяльності об'єкта за період, що перевіряється, не знаходяться на місці у зв'язку з переїздом TOB «КУА «ПІПГ» за новим місцезнаходженням (а.с.19).

Відповідно до абзацу 3, 10, пункту 1 глави 3 розділу II Ліцензійних умов провадження професійної діяльності на фондовому ринку (ринку цінних таперів) - діяльності з управління активами інституційних інвесторів (діяльності з управління активами), які затверджені Рішенням Комісії № 1281 від 23.07.2013, та зареєстровані в Міністерстві юстиції України від 12.09.2013 № 1576/24108 (далі - Ліцензійні умови № 1281) виконавчий орган ліцензіата (крім банку) повинен знаходитись у приміщенні за місцезнаходженням, зазначеним у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Документи, що стосуються провадження професійної діяльності, повинні зберігатися у цьому приміщенні.

Ліцензіат (крім банку) у разі тимчасової зміни місцезнаходження (ремонт приміщення тощо) менше ніж на шість місяців повинен не пізніше ніж за п'ять робочих днів до дати фактичної зміни місцезнаходження повідомити центральний апарат Комісії про ці зміни (із зазначенням нового місцезнаходження, графіка роботи, а також терміну перебування за новим місцезнаходженням) та протягом п'ятнадцяти робочих днів з дати виникнення таких змін надати до Комісії копію договору (крім випадку, коли тимчасова зміна місцезнаходження не буде перевищувати тридцяти календарних днів, про що зазначається у відповідному повідомленні), що підтверджує право тимчасового користування приміщенням, яке повинно відповідати вимогам щодо приміщення ліцензіата, установленим для цього виду діяльності, та копію публікації про ці зміни в друкованому засобі масової інформації.

Проте, вищевказані вимоги Ліцензійних умов № 1281 третьою особою не виконані.

Керівник робочої групи Комісії повторно звернувся із Запитом від 26.04.2017, яким вимагалось від TOB «КУА «ПІПГ» у термін до 12:00 год. 12.05.2017 подати зокрема:

- пакет документів щодо ідентифікації/верифікації, які було отримано від клієнта (представника клієнта), згідно із Законом України «Про запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», внутрішніми Правилами проведення фінансового моніторингу в ТОВ «КУА «ПІПГ» та іншими нормативно-правовими актами за договорами, (які зазначені в п. 1 Запиту);

- копії цінних паперів, що виступали предметом договорів (які зазначені в пункті 1 Запиту) (а.с.20).

Документи щодо ідентифікації за договорами, які зазначені в п.1 Запиту, а саме: № БВ-141-16 від 21.04.2016, № БВ-053-16 від 24.02.2016, № БВ29/15-16 від 16.02.2016, № 29/15/1-16 від 16.02.2016, № БВ22/9/6-15 від 10.12.2015, № БВ22/9/5-15 від 11.12.2015, № БВ22/9/4-15 від 14.12.2015, № БВ22/9/3-15 від 11.12.2015, № БВ22/9/1-15 від 10.12.2015, № БВ99/2-15 від 21.10.2015, № БВ-765/15 від 19.10.2015, № БВ-001 від 29.04.2015, № БД від 29.04.2015, № БВ2014/12/3 від 11.12.2014, № БД2014/12/2 від 10.12.2014, в термін до 12:00 год. 12 травня 2017 року не надані робочій групі (згідно пояснень третьої особи, такі не було подано, у зв'язку з об'єктивними обставинами - втратою архіву документів щодо ідентифікації/верифікації, які було отримано від клієнта за 2014-2016 рр.) (а.с.22 зворот).

Копії цінних паперів, що виступали предметом договорів № БВ22/9/4-15 від 14.12.2015, № БВ99/2-15 від 21.10.2015, № БВ22/9/1-15 від 10.12.2015, № БВ22/9/3-15 від 11.12.2015, № БВ/9/5-15 від 11.12.2015, № БВ22/9/6-15 від 10.12.2015, № БВ29/15/1-16 від 16.02.2016, також ТОВ «КУА «ПІПГ» не надало робочій групі.

Листом від 11.05.2017 № 10/05 третя особа повідомила позивача про відсутність можливості надати копії цінних паперів, оскільки вони не залишились (а.с.17).

Пізніше, третя особа направила Пояснювальну записку від 30.05.2017 № 14/05 на адресу позивача, зі змісту якої вбачається, що ТОВ «КУА «ПІПГ» немало змоги надати в строк всі документи перелічені в запитах Комісії, у зв'язку з вилученням 27.05.2017 детективами Національного антикорупційного бюро України під час обшуку офісного приміщення, господарсько-фінансових документів та комп'ютерної техніки, які знаходились в приміщенні, що орендує ТОВ «КУА «ПІПГ».

Однак, з листа-відповіді Національного антикорупційного бюро України від 09.06.2017 №0432-142/20127 наданого на заяву президента TOB «КУА «ПІПГ» від 30.05.2017 про повернення вилученого майна TOB «КУА «ПІПГ», вбачається, що під час обшуку за адресою: м. Київ, вул.. Мічуріна 54-А вилучено лише ноутбук Асеr s/n NXEFAEU0660 з блоком живлення Асеr 0317258. Про вилучення фінансово-господарської документації та/або неможливості повернення такої, не зазначено, тобто, колегія суддів приходить до висновку, що такі документи відсутні.

Листом від 01.06.2017 №01/06 TOB «КУА «ПІПГ» повідомило робочу групу про наступне: «... 31.05.2017 було виявлено факт втрати архівів документів щодо ідентифікації/верифікації, які було отримано від клієнта за 2014-2016 рр., про що було повідомлено НКЦПФР листом від 31.05.2017 № 15/05. Копія листа до НКЦПФР від 31.05.2017р. за № 15/05 надається».

До Пояснювальної записки від 30.05.2017 № 14/05 TOB «КУА «ПІПГ», листа від 01.06.2017 № 01/06 та Пояснень б/н, не надано жодних документів, які б підтверджували обставини та події, викладені в них.

Відповідно до вимог підпункту 5 пункту 3 розділу III Порядку № 1038 - керівник та члени робочої групи при проведенні виїзної перевірки зобов'язані: скласти Акт про відмову в проведенні перевірки у разі, зокрема: відмови (ухилення) посадових осіб суб'єкта первинного фінансового моніторингу у наданні суб'єктом первинного фінансового моніторингу всіх або частини наявних у суб'єкта первинного фінансового моніторингу документів (інформації), необхідних для проведення перевірки.

Відтак, позивач дійшов висновку, що вищезазначене свідчить про відмову (ухилення) посадових осіб суб'єкта первинного фінансового моніторингу - TOB «КУА «ПІПГ» у наданні суб'єктом первинного фінансового моніторингу до Комісії частини документів (інформації), необхідних для проведення перевірки, а тому, на підставі абзацу 6 підпункту 5 пункту 3 розділу III Порядку № 1038, 20.06.2017 року членами робочої групи складено акт про відмову в проведенні перевірки TOB «КУА «ПІПГ».

Уповноваженою особою Комісії на підставі Постанови про порушення справи про правопорушення на ринку цінних паперів від 20.06.2017 у відношенні TOB «КУА «ПІПГ» порушено справу про правопорушення на ринку цінних паперів.

27 червня 2017 року у відношенні TOB «КУА «ПІПГ» складений акт про правопорушення на ринку цінних паперів № 1856-ЦД-1-КУА.

Відповідно до абзацу 1 пункту 3 Розділу VI Ліцензійних умов № 1281 розгляд питань про анулювання ліцензії на підставах, зазначених у підпунктах 5 - 7, 12 - 14, 16 пункту 2 цього розділу, здійснюється уповноваженою уповноваженими) особою (особами) Комісії відповідно до Правил розгляду справ.

Рішенням Комісії від 16.10.2012 року № 1470 були затверджені Правила розгляду справ про порушення вимог законодавства на ринку цінних паперів та застосування санкцій, зареєстровано Міністерством юстиції України 05.11.2012 року № 1855/22167 (далі - Правила № 1470).

Відповідно до пункту 1 Розділу І Правил № 1470 ці Правила визначають порядок та строки розгляду Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку справ про порушення громадянами, посадовими особами та юридичними особами вимог законодавства на ринку цінних паперів.

За результатами колегіального розгляду справи, керуючись статтею 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», підпунктом 6 пункту 2 розділу VIII Ліцензійних умов № 1281, та підпункту 2.4. пункту 2 розділу XVII Правил № 1470 Уповноваженими особами позивача 08.08.2017 у відношенні TOB «КУА «ПІПГ» винесено постанову про накладення санкції за правопорушення на ринку цінних паперів № 342-ЦЦ-1-КУА, відповідно до якої за відмову ліцензіата в проведенні перевірки органом ліцензування, застосовано санкцію у вигляді анулювання ліцензії на провадження професійної діяльності на фондовому ринку - діяльності з управління активами інституційних інвесторів (діяльності з управління активами), виданої на підставі Рішення Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 14.07.2015 № 1013.

До Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування звернулось ТОВ «КУА «ПІПГ» зі скаргою від 31.08.2017 № 03/08 щодо прийняття Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку постанови про накладення санкції за правопорушення на ринку цінних паперів від 08.08.2017 № 342-ЦЦ-1-КУА в частині застосування у відношенні ТОВ «КУА «ПІПГ» санкції у вигляді анулювання ліцензії на провадження професійної діяльності на фондовому ринку - діяльності з управління активами інституційних інвесторів (діяльності з управління активами) виданої на підставі Рішення Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 14.07.2015 № 1013.

За результатами зазначеної скарги на засіданні Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування від 14.11.2017 встановлено порушення Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку вимог п. 8 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» (органом ліцензування неправомірно та необґрунтовано застосовано підставу для анулювання ліцензії, факт відмови ліцензіата у проведенні перевірки органом ліцензування не доведено) щодо прийняття Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку постанови про накладення санкції за правопорушення на ринку цінних паперів від 08.08.2017 № 342-ЦЦ-1-КУА в частині застосування у відношенні ТОВ «КУА «ПІПГ» санкції у вигляді анулювання ліцензії на провадження професійної діяльності на фондовому ринку - діяльності з управління активами інституційних інвесторів (діяльності з управління активами) виданої на підставі Рішення Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 14.07.2015 № 1013 та вирішено зобов'язати Національну комісію з цінних паперів та фондового ринку усунути порушення вимог Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», скасувавши постанову про накладення санкції за правопорушення на ринку цінних паперів від 08.08.2017 № 342-ЦЦ-1-КУА в частині застосування у відношенні ТОВ «КУА «ПІПГ» санкції у вигляді анулювання ліцензії на провадження професійної діяльності на фондовому ринку - діяльності з управління активами інституційних інвесторів (діяльності з управління активами) виданої на підставі Рішення Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 14.07.2015 № 1013.

Відповідно до ч. 11, ст. 5, ч. 1 ст.4 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» Державна регуляторна служба України за результатами розгляду рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування від 16.11.2017 № 19.1 видано розпорядження від 16.11.2017 № 167, яким Національну комісію з цінних паперів та фондового ринку зобов'язано:

1) усунути порушення вимог Закону України від 02.03.2015 № 222-VIII «Про ліцензування видів господарської діяльності», скасувавши Постанову про накладення санкції за правопорушення на ринку цінних паперів від 08.08.2017 року № 342-ЦД-1-КУА в частині застосування у відношенні TOB «Компанія з управління активами «Перша Інвестиційно - Промислова Група» санкції у вигляді анулювання ліцензії на провадження професійної діяльності на фондовому ринку - діяльності з управління активами інституційних інвесторів (діяльності з управління активами), виданої на підставі рішення НКЦПФР від 14.07.2015 року № 1013;

2) повідомити Державну регуляторну службу України про виконання Розпорядження № 167 протягом 10 робочих днів з дати його отримання з наданням підтверджуючих документів.

Позивач, вважаючи оскаржуване розпорядження незаконним та таким, що суперечить Конституції України та Законам України, звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що, законодавцем чітко закріплено повноваження Державної регуляторної служби України з видання розпорядження про усунення порушення законодавства у сфері ліцензування, а тому твердження позивача про «втручання» відповідача у дискреційні повноваження позивача є хибним, та не відповідає нормам Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності». Разом з тим, зазначивши, що у зв'язку з відмовою третьої особи від проведення перевірки, Комісією до TOB «КУА «ПІПГ» правомірно було застосовано санкцію у вигляді анулювання ліцензії на провадження професійної діяльності на фондовому ринку - діяльності з управління активами інституційних інвесторів (діяльності з управління активами), виданої на підставі рішення НКЦПФР від 14.07.2015 № 1013, су дійшов висновку про протиправність розпорядження Державної регуляторної служби України від 16.11.2017 № 167 та наявність підстав для його скасування.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні», державне регулювання ринку цінних паперів - здійснення державою комплексних заходів щодо упорядкування, контролю, нагляду за ринком цінних паперів та їх похідних та запобігання зловживанням і порушенням у цій сфері.

Згідно з частиною 1 статті 4 вказаного Закону, державне регулювання ринку цінних паперів здійснює Комісія.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні», Комісія є державним колегіальним органом, підпорядкованим Президенту України, підзвітним Верховній Раді України.

Згідно з абз. 4 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні», державне регулювання ринку цінних паперів здійснюється, зокрема, у формі видачі ліцензій на здійснення професійної діяльності на ринку цінних паперів та забезпечення контролю за такою діяльністю.

Ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, зокрема, професійна діяльність на ринку цінних паперів, яка ліцензується з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні». (п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності»)

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні», ліцензування професійної діяльності на ринку цінних паперів здійснює Комісія відповідно до законів України, що регулюють ринок цінних паперів, нормативно-правових актів, прийнятих згідно з цими законами, та з урахуванням вимог статей Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності».

Комісія відповідно до покладених на неї завдань встановлює порядок та видає ліцензії на провадження діяльності на ринку цінних паперів, а також анулює зазначені ліцензії в разі порушення вимог законодавства про цінні папери. (п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні»)

Згідно з частиною 25 статті 6 зазначеного Закону, Комісія розробляє і затверджує нормативно-правові акти з питань, що належать до її компетенції, обов'язкові до виконання центральними та місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, учасниками ринку цінних паперів, їх об'єднаннями, контролює їх виконання.

Порядок № 1038, Ліцензійні умови № 1281 та Правила № 1470 є нормативно-правовими актами Комісії, обов'язковими до виконання.

Відповідно до абзацу 8 частини 2 статті 2 Закону «Про цінні папери та фондовий ринок», професійні учасники фондового ринку - юридичні особи, утворені в організаційно-правовій формі акціонерних товариств або товариств з обмеженою відповідальністю, які на підставі ліцензії, виданої Комісією, провадять на фондовому ринку професійну діяльність, види якої визначені законами України.

Згідно з абзацу 1 частини 3 статті 16 Закону «Про цінні папери та фондовий ринок», професійна діяльність на фондовому ринку здійснюється виключно на підставі ліцензії, що видається Комісією (крім професійної діяльності Центрального депозитарію цінних паперів та депозитарної діяльності Національного банку України). Перелік документів, необхідних для отримання ліцензії, порядок її видачі та анулювання встановлюються Комісією.

Відповідно до повноважень встановлених пунктом 5 статті 8 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні» Комісія у разі порушення законодавства про цінні папери, нормативних актів Комісії виносити попередження, зупиняти на термін до одного року розміщення (продаж) та обіг цінних паперів того чи іншого емітента, дію ліцензій, виданих Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку, анулювати дію таких ліцензій.

Відповідно до абзацу 60 частини 1 статті 11 вищевказаного Закону крім застосування фінансових санкцій за правопорушення, зазначені у цій статті Комісія може зупиняти або анулювати ліцензію на право провадження професійної діяльності на фондовому ринку, яку було видано такому професійному учаснику фондового ринку.

Відповідно до пункту 8 частини 2 статті 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» підставою для прийняття рішення про анулювання ліцензії є - акт про відмову ліцензіата у проведенні перевірки органом ліцензування. Відмовою ліцензіата у проведенні перевірки органом ліцензування вважається недопуск уповноважених посадових осіб органу ліцензування до здійснення перевірки додержання ліцензіатом вимог відповідних ліцензійних умов за відсутності передбачених для цього законом підстав (зокрема, ненадання документів, інформації щодо предмета перевірки на письмову вимогу посадових осіб органу ліцензування, відмова в доступі посадових осіб органу ліцензування до місць провадження діяльності, що підлягає ліцензуванню, об'єктів, що використовуються ліцензіатом при провадженні діяльності, що підлягає ліцензуванню, або відсутність протягом першого дня перевірки за місцезнаходженням ліцензіата особи, уповноваженої представляти інтереси ліцензіата на час проведення перевірки).

Аналогічні норми містяться у підпункті 5 пункту 2 Розділу IV Ліцензійних умов № 1281, згідно якого підставами для анулювання ліцензії можуть бути, зокрема, акт про відмову ліцензіата в проведенні перевірки органом ліцензування.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у зв'язку з відмовою третьої особи від проведення перевірки, Комісією до TOB «КУА «ПІПГ» правомірно було застосовано санкцію у вигляді анулювання ліцензії на провадження професійної діяльності на фондовому ринку - діяльності з управління активами інституційних інвесторів (діяльності з управління активами), виданої на підставі рішення НКЦПФР від 14.07.2015 № 1013.

Щодо доводів відповідача про те, що TOB «КУА «ПІПГ» з об'єктивних причин не змогла своєчасно надати усі запитувані документи, а позивачем не було досліджено такі обставини, колегія суддів зазначає, що вищенаведені обставини та надані третьої особою позивачу пояснення та докази, що містяться в матеріалах справи спростовують доводи відповідача.

Відповідно до Положення Державної регуляторної служби України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.12.2014 № 724 (далі - Положення №724) ДРС України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України і який реалізує державну регуляторну політику, політику з питань нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності та дерегуляції господарської діяльності.

Державна регуляторна служба України є спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності та відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює нагляд за дотриманням органами ліцензування законодавства у сфері ліцензування та надає роз'яснення щодо його застосування; формує експертно-апеляційну раду та здійснює її організаційне, інформаційне та матеріально-технічне забезпечення; видає відповідно до Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» розпорядження про усунення порушень законодавства у сфері ліцензування; здійснює інші повноваження, визначені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» спеціально уповноважений орган з питань ліцензування: 1) розробляє основні напрями розвитку сфери ліцензування та вносить на розгляд Кабінету Міністрів України пропозиції щодо її вдосконалення; 2) узагальнює практику застосування нормативно-правових актів з питань ліцензування; 3) погоджує проекти нормативно-правових актів у сфері ліцензування (у тому числі ліцензійні умови), що розробляються та/або приймаються органами виконавчої влади, державними колегіальними органами; 4) здійснює методичне керівництво, інформаційне забезпечення діяльності органів ліцензування та визначає форму ліцензійного звіту; 5) здійснює нагляд за додержанням органами державної влади, державними колегіальними органами законодавства у сфері ліцензування; 6) утворює Експертно-апеляційну раду з питань ліцензування та забезпечує її діяльність; 7) має право для цілей Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування отримувати від органу ліцензування копії документів, які стосуються прийнятого ним рішення, що оскаржується до спеціально уповноваженого органу з питань ліцензування, та залучати на громадських засадах державних службовців, науковців та інших фахівців (за згодою їхніх керівників) для одержання консультацій та проведення експертизи документів у сфері ліцензування, а також запитувати і отримувати інформацію, документи чи матеріали; 8) видає розпорядження про усунення порушення законодавства у сфері ліцензування та розпорядження про відхилення або задовільнення апеляцій чи скарг з урахуванням рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування; 9) порушує питання щодо відповідальності посадових осіб органів ліцензування, які прийняли рішення, скасоване на підставі рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування; 10) забезпечує підвищення кваліфікації працівників органу ліцензування, до посадових обов'язків яких належить забезпечення виконання повноважень у сфері ліцензування; 11) одержує інформацію з питань ліцензування та контролю за наявністю ліцензій у суб'єктів господарювання від органів ліцензування, органів, що здійснюють контроль за наявністю ліцензій, зокрема щорічний ліцензійний звіт та щорічний звіт про виявлення безліцензійної діяльності; 12) має безоплатний доступ до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань у порядку, встановленому Міністерством юстиції України.

Відповідно до частини першої Положення № 724 Державна регуляторна служба України (ДРС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України і який реалізує державну регуляторну політику, політику з питань нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності та дерегуляції господарської діяльності.

Державна регуляторна служба України є спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності.

Частиною 10 Положення № 724 Державна регуляторна служба України у межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України та прийнятих відповідно до Конституції та законів України актів Кабінету Міністрів України видає накази організаційно-розпорядчого характеру, розпорядження про усунення порушень у сфері ліцензування, а з питань реалізації державної регуляторної політики - рішення за підписом Голови Державної регуляторної служби України.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» розпорядження спеціально уповноваженого органу з питань ліцензування, прийняті в межах його повноважень, є обов'язковими до виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, юридичними особами всіх форм власності, а також фізичними особами - підприємцями.

Частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 5 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» встановлено, що Експертно-апеляційна рада з питань ліцензування є постійно діючим колегіальним органом при спеціально уповноваженому органі з питань ліцензування та діє за регламентом, що затверджується спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування. Обов'язками Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування є розгляд апеляцій та інших скарг здобувачів ліцензії, ліцензіатів на дії органу ліцензування або інших заявників щодо порушення законодавства у сфері ліцензування.

Відповідно до абзацу 1 частини одинадцятої статті 5 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування приймається більшістю голосів її членів і оформлюється протокольним рішенням, що підписується особою, яка головувала на засіданні Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування, та секретарем ради, який призначається головою ради з числа її членів.

Відповідно до абзаців 2, 3 частини одинадцятої статті 5 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування щодо розгляду апеляцій або інших скарг здобувачів ліцензії чи ліцензіатів, проектів нормативно-правових актів та/або пропозицій про запровадження чи скасування ліцензування виду господарської діяльності є обов'язковими для розгляду спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування у триденний строк з дня ухвалення відповідного рішення Експертно-апеляційною радою з питань ліцензування і є підставою для видання спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування розпорядження про задоволення апеляції або про відхилення апеляції, про розгляд скарг, про погодження чи відхилення проектів нормативно-правових актів та/або усунення порушень законодавства у сфері ліцензування.

Розпорядження про задоволення апеляції чи про відхилення апеляції, про розгляд скарг, про погодження чи відхилення проектів нормативно-правових актів та/або усунення порушень законодавства у сфері ліцензування надсилаються відповідному органу ліцензування та здобувачеві ліцензії, ліцензіату чи заявнику протягом трьох робочих днів з дня їх прийняття.

Отже, з аналізу законодавства вбачається, що оскаржуване розпорядження відповідачем винесено без порушень процедури винесення таких розпоряджень, яка чітко визначена нормами Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» та Положенням № 724.

Щодо твердження позивача про «втручання» відповідача у дискреційні повноваження позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1.6. розділу першого Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 № 1395/5 дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов'язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб'єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.

Тобто, дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб'єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб'єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними.

Із змісту резолютивної частини оскаржуваного розпорядження вбачається, що відповідачем не вирішувалося питання щодо анулювання ліцензії третьої особи, натомість, відповідно до норм Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», встановивши порушення законодавства органом ліцензування, яким є позивач, зобов'язує Комісію усунути порушення законодавства.

Враховуючи, що законодавцем чітко закріплено повноваження Державної регуляторної служби України з видання розпорядження про усунення порушення законодавства у сфері ліцензування, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що твердження позивача про «втручання» відповідача у дискреційні повноваження позивача не відповідає нормам Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності».

Проте, колегія суддів вважає, що Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку правомірно винесла постанову про накладення санкції за правопорушення на ринку цінних паперів від 08.08.2017 № 342-ЦЦ-1-КУА в частині застосування у відношенні ТОВ «КУА «ПІПГ» санкції у вигляді анулювання ліцензії на провадження професійної діяльності на фондовому ринку - діяльності з управління активами інституційних інвесторів (діяльності з управління активами) виданої на підставі Рішення Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 14.07.2015 № 1013 правомірно, а відтак, колегія суддів приходить до висновку про протиправність розпорядження Державної регуляторної служби України від 16.11.2017 № 167.

Щодо доводів апелянта про те, що подавши даний адміністративний позов Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку вийшла за межі власних повноважень, чим порушила норми законодавства, оскільки жодним нормативно-правовим актом не передбачено право Комісії на оскарження обов'язкових до виконання розпоряджень спеціально уповноваженого органу з питань ліцензування, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» державне регулювання ринку цінних паперів здійснює Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку, а також інші державні органи у межах своїх повноважень, визначених законом.

Звернення Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку до суду з позовом, пов'язане з виконанням владних управлінських функцій, у межах повноважень та стосується прав та інтересів такого державного органу.

Щодо доводів апелянта про врахування рішення Великої палати Верховного Суду у справі №800/414/17, колегія суддів зазначає, що таке винесене щодо інших суб'єктів та інших обставин справи та щодо іншого предмету позову, а тому не можуть бути враховані колегією суддів під час перегляду даної справи.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який відповідачем в даному випадку не виконаний.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної регуляторної служби України залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 14 листопада 2018 року.

Головуючий суддя В.Ю.Ключкович

Судді О.М. Ганечко

Є.О. Сорочко