Справа № 826/4494/17
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

13 листопада 2018 року справа №826/4494/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Яцюти М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомПублічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (далі по тексту - позивач, ПАТ "Дельта Банк")
доПриватного нотаріуса Макарівського районного нотаріального округу Київської області Середюка Олександра Петровича (далі по тексту - відповідач, Приватний нотаріус Середюк О.П.)
треті особи1. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі по тексту - третя особа 1) 2. Приватний нотаріус Великоновосілківського районного нотаріального округу Донецької області Кисельова Олена Володимирівна (далі по тексту - третя особа 2, Приватний нотаріус Кисельова О.В.) 3. Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" (далі по тексту - третя особа 3, ПАТ "УкрСиббанк") 4. ОСОБА_3 (далі по тексту - третя особа 4, ОСОБА_3.) 5. ОСОБА_4 (далі по тексту - третя особа 5, ОСОБА_4) 6. ОСОБА_5 (далі по тексту - третя особа 6, ОСОБА_5)
про1) визнання протиправними та скасувати рішення відповідача про припинення та перенесення: від 19 лютого 2016 року, на підставі якого погашено запис про обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна, а саме: двокімнатної квартири загальною площею 0,3 м2, житловою площею 26,3 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, тип обтяження: заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 7810053; від 19 лютого 2016 року, на підставі якого погашено запис про іпотеку в Державному реєстрі іпотек, а саме, на двокімнатну квартиру загальною площею 0,3 м2, житловою площею 26,3 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; тип обтяження: іпотека; реєстраційний номер обтяження 7810261; 2) зобов'язання відповідача поновити в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: запис №7810053 про обтяження нерухомого майна (заборона на нерухоме майно), який внесено на підставі договору іпотеки від 27 серпня 2008 року, приватним нотаріусом Друговою В.А. та зареєстровано 27 серпня 2008 року за №7810053 реєстратором: приватним нотаріусом Друговою В.А., АДРЕСА_2 - з дати припинення обтяження відносно нерухомого майна, а саме: двокімнатної квартири загальною площею 0,3 м2, житловою площею 26,3 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; запис №7810261, про іпотеку, який внесено на підставі іпотечного договору від 27 серпня 2008 року приватним нотаріусом Друговою В.А. та зареєстровано 27 серпня 2008 року за №7810053 реєстратором: приватним нотаріусом Друговою В.А., АДРЕСА_2 - з дати припинення іпотеки відносно нерухомого майна, а саме: двокімнатної квартири загальною площею 0,3 м2, житловою площею 26,3 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; 3) визнання протиправним та скасування рішення відповідача про припинення та перенесення: - від 19 лютого 2016 року, на підставі якого погашено запис про обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна, а саме: житлового будинку з надвірними побудовами загальною площею 85,8 м2, житловою площею 50,5 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, розташований на земельній ділянці площею 807 м2; тип обтяження: заборона на нерухоме майно; реєстраційний номер обтяження 7810120; - від 19 лютого 2016 року, на підставі якого погашено запис про іпотеку в Державному реєстрі іпотек, а саме на житловий будинок з надвірними побудовами загальною площею 85,8 м2, житловою площею 50,5 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, розташований на земельній ділянці площею 807 м2; тип обтяження: іпотека; реєстраційний номер обтяження 7810261; 4) зобов'язання відповідача поновити в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: - запис №7810120 про обтяження нерухомого майна (заборона на нерухоме майно), який внесено на підставі іпотечного договору від 27 серпня 2008 року та зареєстровано 27 серпня 2008 року за №7810120 реєстратором приватним нотаріусом Друговою В.А., АДРЕСА_2 - з дати припинення обтяження, відносно нерухомого майна, а саме: житлового будинку з надвірними побудовами загальною площею 85,8 м2, житловою площею 50,5 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, розташований на земельній ділянці площею 807 м2; - запис №7810261 про іпотеку, який внесено на підставі іпотечного договору від 27 серпня 2008 року та зареєстровано 27 серпня 2008 року за №7810120 реєстратором приватним нотаріусом Друговою В.А., АДРЕСА_2, з дати припинення іпотеки, відносно нерухомого майна, а саме: житлового будинку з надвірними побудовами загальною площею 85,8 м2, житловою площею 50,5 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, розташований на земельній ділянці площею 807 м2

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративними позовом, у зв'язку з тим, що вважає протиправними оскаржувані рішення відповідача, оскільки будь-які правові підстави для припинення обтяження нерухомого майна (заборона на нерухоме майно) та припинення іпотеки відсутні; сума заборгованості за кредитним договором не погашена, тобто зобов'язання перед банком не виконані, а тому належним способом захисту прав позивача є скасування рішень відповідача і поновлення відповідних записів про обтяження та іпотеку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 квітня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/4494/17; закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 серпня 2017 року залучено до участі в адміністративній справі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Відповідач у письмовому запереченні проти позову зазначив, що рішення про припинення обтяжень та іпотеки по вказаних позивачем об'єктах (двокімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, ним не приймались, реєстрація будь-яких дій не проводилась, а тому правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Третьою особою 1 надано до суду письмові пояснення, у яких зазначає про протиправність дій відповідача щодо внесення до Єдиного реєстру заборон відчуження та Державного реєстру іпотек записів про припинення обтяження та іпотеки, оскільки вчинено без достатніх правових підстав та без відома позивача, як іпотекодержателя.

Третіми особами 2-6 письмового відзиву або пояснень з приводу позовних вимог до суду не надано.

В судовому засіданні 24 жовтня 2017 року представники позивача та третьої особи 1 позовні вимоги підтримали; відповідач та представник третьої особи 2 проти задоволення позову заперечили; треті особи 3-6 своїх представників до суду не направили, у зв'язку із чим, на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

Судом встановлено, що 27 серпня 2008 року між ОСОБА_7 (позичальник) та АКІБ "Укрсиббанк" укладено кредитний договір №0, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у сумі 110 600,00 доларів США, з процентною ставкою 15% річних, строком дії до 27 серпня 2015 року.

З метою забезпечення зобов'язань за кредитним договором, укладено договір іпотеки від 27 серпня 2008 року, зареєстрований в реєстрі за №6438, предметом якого є: двокімнатна квартира загальною площею 0,3 м2, житловою площею 26,3 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; житлового будинку з надвірними побудовами загальною площею 85,8 м2, житловою площею 50,5 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, розташований на земельній ділянці площею 807 м2.

08 грудня 2011 року, між ПАТ "Укрсиббанк" та ПАТ "Дельта Банк" укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно якого, останнім набуто статусу нового кредитора, у тому числі за кредитним договором від 27 серпня 2008 року №0 та договором іпотеки від 27 серпня 2008 року.

Так, приватним нотаріусом Друговою В.А. на підставі договору іпотеки від 27 серпня 2008 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено наступні записи: №7810053 про обтяження нерухомого майна (заборона на нерухоме майно) та №7810261 про іпотеку, щодо двокімнатної квартири загальною площею 0,3 м2, житловою площею 26,3 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; №7810120 про обтяження нерухомого майна (заборона на нерухоме майно) та №7810261 про іпотеку, щодо житлового будинку з надвірними побудовами загальною площею 85,8 м2, житловою площею 50,5 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, розташований на земельній ділянці площею 807 м2.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, щодо об'єктів нерухомого майна:

- квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, 19 лютого 2016 року: запис про іпотеку (реєстраційний номер обтяження 7810261, тип обтяження іпотека) в Державному реєстрі іпотек погашено на підставі рішення державного реєстратора про припинення та перенесення; запис про обтяження (реєстраційний номер обтяження 7810053, тип обтяження заборона на нерухоме майно) в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна погашено на підставі рішення державного реєстратора;

- житловий будинок з надвірними побудовами загальною площею 85,8 м2, житловою площею 50,5 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, розташований на земельній ділянці площею 807 м2, 19 лютого 2016 року: запис про іпотеку (реєстраційний номер обтяження 7810261, тип обтяження іпотека) в Державному реєстрі іпотек погашено на підставі рішення державного реєстратора про припинення та перенесення; запис про обтяження (реєстраційний номер обтяження 7810120, тип обтяження заборона на нерухоме майно) в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна погашено на підставі рішення державного реєстратора про припинення та перенесення.

В матеріалах справи міститься лист Міністерства юстиції України від 26 квітня 2017 року, в якому зазначено, що записи про обтяження №7810053 та №7810120 та про іпотеку №7810261 погашено приватним нотаріусом Середюком О.П. поза межами проведення державної реєстрації прав.

Окружний адміністративний суд міста Києва, вирішуючи спір по суті позовних вимог, виходить із наступних міркувань.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав регулює Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Частиною першою статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення) передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав.

Частиною першою статті 12 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що Державний реєстр прав містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об'єкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав, відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у процесі проведення таких реєстраційних дій.

Згідно частини п'ятої статті 12 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом.

У відповідності до частини першої статті 13 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Державний реєстр прав складається з розділів, спеціального розділу, бази даних заяв та реєстраційних справ в електронній формі. Невід'ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав є Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек.

Частиною п'ятою статті 13 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" порядок ведення Державного реєстру прав визначає Кабінет Міністрів України.

Процедуру функціонування Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав), його невід'ємної архівної складової частини та наповнення Державного реєстру прав відомостями про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про суб'єктів та об'єкти таких прав, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року №1141 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 06 червня 2018 року №484 (далі по тексту - Порядок №484).

Пунктом 33 Порядку №484 зокрема передбачено, що після перенесення запису про інше речове право, похідне від права власності, обтяження речового права з розділу чи спеціального розділу Державного реєстру прав державний реєстратор робить у відповідному розділі чи спеціальному розділі Державного реєстру прав відмітку про погашення такого запису.

Згідно пункту 45 Порядку №484 у разі державної реєстрації прав, реєстрацію яких проведено до 1 січня 2013 р. в архівній складовій частині Державного реєстру прав, після внесення до Державного реєстру прав відомостей, передбачених пунктами 41, 42 та 44 цього Порядку, державний реєстратор проставляє у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та/або Державному реєстрі іпотек відмітку про погашення такого запису.

Правила цього пункту в частині проставлення відмітки про погашення запису в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та/або Державному реєстрі іпотек застосовуються також у разі, коли така державна реєстрація вже проведена в Державному реєстрі прав без проставлення відповідної відмітки під час проведення наступних реєстраційних дій щодо відповідного об'єкта нерухомого майна за умови належної ідентифікації такого об'єкта у відповідних реєстрах або у разі відсутності необхідності проведення реєстраційних дій - за заявою про внесення змін до записів Державного реєстру прав. Таку заяву може подати також особа, записи про яку в Реєстрі прав власності на нерухоме майно залишилися без проставлення відмітки про погашення, або її спадкоємці (правонаступники).

У відповідності до пункту 50 Порядку №484 зміни до записів Державного реєстру прав вносяться у випадках, передбачених законом, у тому числі в разі виникнення необхідності внесення додаткових відомостей до наявних записів Державного реєстру прав, що не пов'язані з набуттям, зміною чи припиненням речових прав на нерухоме майно, їх обтяжень, зокрема проставлення відмітки про погашення запису в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та/або Державному реєстрі іпотек.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що відмітка про погашення запису у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та/або Державному реєстрі іпотек вноситься після перенесення відповідних відомостей (змін до них) до Державного реєстру прав з його архівної частини, або внесення додаткових відомостей до наявних записів Державного реєстру прав, що не пов'язані з набуттям, зміною чи припиненням речових прав на нерухоме майно, їх обтяжень у випадках, передбачених законом.

Процедуру використання та перенесення державним реєстратором прав на нерухоме майно (далі - державний реєстратор) записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек, Державного реєстру обтяжень рухомого майна (далі разом - Реєстри) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) та використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно визначає Порядок використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 14 грудня 2012 року №1844/5 (далі по тексту - Порядок).

Пунктом 3 Порядку встановлено, що відомості Реєстрів використовуються державним реєстратором для встановлення наявності (відсутності) записів про обтяження речових прав на нерухоме майно, у тому числі обтяжень податковою заставою, під час проведення державної реєстрації прав з метою їх перенесення до Державного реєстру прав та під час розгляду заяв про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, заяв/запитів на отримання інформації з Державного реєстру прав.

Згідно пункту 6 Порядку перенесення записів з Реєстрів до Державного реєстру прав здійснюється державним реєстратором прав у разі, коли наявні у Реєстрах записи є чинними та ідентифікують об'єкт нерухомого майна або суб'єкта речових прав, їх обтяжень.

Пунктом 8 Порядку встановлено, що за результатом перенесення записів щодо об'єкта нерухомого майна, наявних у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек, державний реєстратор робить у відповідних реєстрах відмітку про перенесення відомостей таких записів.

У разі коли у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна наявні записи щодо суб'єкта обтяжень речових прав (особи, щодо майна якої встановлено обтяження/боржника), державний реєстратор одночасно з перенесенням до відповідного розділу Державного реєстру прав, відкритого на об'єкт нерухомого майна, записів, що стосуються такого об'єкта, переносить до спеціального розділу Державного реєстру прав записи щодо суб'єкта обтяжень речових прав та робить у відповідному реєстрі відмітку про перенесення таких записів.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог та доказів, наявних у матеріалах справи, суд звертає увагу на те, в межах спірних правовідносин не вбачається наявності порушеного права позивача з боку відповідача, як необхідної умови для задоволення позову.

Так, завданням адміністративного судочинства, згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення зокрема про: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Таким чином, судовий захист прав, свобод або інтересів шляхом повного чи часткового задоволення адміністративного позову, можливий у відношенні будь-якої особи, права, свободи або інтереси якої порушено з боку суб'єкта владних повноважень.

При цьому, під порушенням прав і свобод фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин слід розуміти негативні наслідки, що були спричинені рішенням, діями чи бездіяльністю органів влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб.

Як свідчать матеріали справи, позивачем оскаржуються рішення відповідача про припинення та перенесення від 19 лютого 2016 року, які стали підставою для проставлення відмітки про погашення записів про обтяження та іпотеку.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що проставлення відмітки про погашення записів є наслідком перенесення відповідних відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та/або Державного реєстру іпотек до Державного реєстру прав, а тому суд приходить до висновку, що відмітка про погашення записів, та обставини, що могли стати підставою для її внесення самі по собі не можуть порушувати права, свободи чи інтереси позивача.

При цьому, суд звертає увагу на те, що відмітка про погашення записів щодо обтяження чи іпотеки не є рішенням про припинення обтяження чи іпотеки.

Так, зі змісту пункту 7 Порядку вбачається, що у разі коли при розгляді заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якої державній реєстрації підлягає припинення обтяження речового права на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване в Державному реєстрі прав, встановлено наявність запису про таке обтяження в Реєстрах, державний реєстратор переносить відомості запису про таке обтяження до спеціального розділу Державного реєстру прав, після чого на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію припинення обтяження речового права на нерухоме майно вносить запис про припинення такого обтяження до Державного реєстру прав.

У свою чергу, матеріали справи не містять доказів на підтвердження наявності рішення про державну реєстрацію припинення обтяження чи іпотеки щодо вказаних об'єктів нерухомого майна, чи внесення відповідних записів до Державного реєстру прав (його архівної частини), у тому числі відповідачем.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги нормативно і документально не підтверджуються та задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ПАТ "Дельта Банк" задоволенню не підлягає.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову Публічному акціонерному товариству "Дельта Банк" відмовити повністю.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" (01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-б; ідентифікаційний код 34047020); Приватний нотаріус Макарівського районного нотаріального округу Київської області Середюк Олександр Петрович (АДРЕСА_4; реєстраційний номер облікової картки платника податків не відомий); Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17; ідентифікаційний код 21708016); Приватний нотаріус Великоновосілківського районного нотаріального округу Донецької області Кисельова Олена Володимирівна (АДРЕСА_5; реєстраційний номер облікової картки платника податків не відомий); Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 2/12; ідентифікаційний код 09807750); ОСОБА_3 (інформація не відома); ОСОБА_4 (інформація не відома); ОСОБА_5 (інформація не відома).

Суддя В.А. Кузьменко