Справа № 0440/6157/18
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2018-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2018 року Справа № 0440/6157/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
розглянувши у спрощеному провадженні в місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити певні дії, -
14.08.2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови позивачу у здійсненні нарахування компенсацій на недотримані своєчасно суми пенсійних виплат та їх індексації;
-зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виконати нарахування компенсацій на недоотримані своєчасно суми пенсійних виплат та їх індексацію та провести їх виплату.
Позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначено, що вона перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком. У зв'язку з невірним обчисленням розміру пенсії на підставі довідки про заробітну плату № 202 від 22.07.1993 року позивачу було зроблено перерахунок розміру пенсії за період з 01.03.2009 року по 31.07.2017 року. В 2017 році позивач зверталась до відповідача із заявами та скаргами щодо необхідності нарахування їй компенсації на суми недоотриманої пенсії та їх індексації. Листами відповідача було відмовлено у здійсненні таких нарахувань у зв'язку з чим позивач звернулась до суду та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.08.2018 р. відкрито спрощене провадження у адміністративній справі та призначено її розгляд без виклику сторін.
Представником відповідача надано письмовий відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого зазначено,що 13.09.2017 р. управлінням проведено перерахунок пенсії по стажу ОСОБА_1 відповідно до ст. 42 Закону України № 1058, з урахуванням січня місяця 2004 року.Перерахунок пенсії по довідці про заробітну плату від 22.07.1993 № 202, виданої Науково - виробничим малим підприємством «Пошук» за період роботи з 01.08.1988 по 31.07.1993 проведено відповідно до ст. 65 Закон України № 1788, згідно вимог рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 24.12.2008 у справі № 2-0-176-08, що не передбачає проведення оптимізації заробітку.Нарахування пенсії згідно з рішенням суду від 24.12.2008 № 2-0-176-08та розрахунок розміру доплати пенсії з 01.03.2009 ОСОБА_1 проведено у березні 2009 року, а виплата доплати пенсії за минулий час була проведена у квітні 2009 року, тобто в місячний термін.Пенсійна справа позивачки ОСОБА_1 приведена у відповідність до норм чинного законодавства та проведено донарахування пенсії з 01.03.2009 року стосовно правильності розрахунку розміру підвищень, встановлених відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (за 2011 2012 роки).Оскільки суми доплати по перерахунку пенсії в період з 01.03.2009 по 31.07.2017 нараховані в липні 2017 року та виплата зазначених доплат проведена у липні та у листопаді 2017 року, тож, не має підстав для нарахування компенсації. З огляду на викладене, просить в задоволенні позовних вимог відмовити.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 20.03.2002 року та отримує пенсію за віком на загальних умовах, яка з 01.01.2004 року була перерахована відповідно до Закону України « Загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».
За інформацією Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для розрахунку пенсії, на виконання рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 24.12.2008 року у справі № 2-0-176-08 було враховано довідку про заробітну плату від 22.07.1993 року № 202, видану Науково-виробничим малий підприємством «Пошук». При перевірці документів пенсійної справи спеціалістами Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України було встановлено, що при вказаному перерахунку (на підставі рішення суду) невірно був врахований період заробітку з 01.08.1988 року по 30.11.1992 року за даними персоніфікованого обліку з 01.07.2000 року по 31.12.2003 року замість періоду з 01.08.1988 року по 30.11.1992 року та за даними персоніфікованого обліку з 01.07.2003 року по 31.12.2003 року.
Після виявлення вказаної помилки відповідачем було проведено перерахунок та виплату недоплаченої суми пенсії за період з 01.03.2009 року по 31.07.2017 року.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмір 103 відсотки.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.
Згідно ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, індексації підлягають грошові доходи громадян, тому числі пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, державної допомоги та компенсаційних виплат, крім тих, які зазначені у п. 3 цього Порядку) у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Відповідно до п. 5 Порядку у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення, індексація грошових доходів отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться.
Згідно ст.1 Закону України «Про компенсацію громадянам частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених стоків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом, під доходами у цьому законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.
Тобто, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).
Основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 46 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії).
При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 18.11.2014р. (справа № 21-518а14).
Частинами першою та третьою ст. 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Частиною третьою ст. 122 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Отже, КАС України передбачає можливість встановлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків.
Зважаючи на те, що пенсія за своєю правовою природою є єдиним джерелом існування пенсіонера, доходом та власністю (матеріальним інтересом, захищеним статтею 1 Першого протоколу до Конвенції), суд вважає, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати частину першу статті 122 КАС України та при визначені права позивача на звернення до адміністративного суду керуватися строками, визначеними в інших законах, зокрема, законах України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати».
Відповідно до статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії; нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Системний аналіз даної статті дає підстави дійти до висновку, що у ній містяться два строкових обмеження стосовно виплат пенсії за минулий час: три роки - для особи, яка не отримувала нараховану пенсію з власної вини; без обмеження строку - для особи, яка не отримувала нараховану пенсію з вини відповідного суб'єкта владних повноважень.
Оскільки судом встановлено, що строки виплати пенсії було порушено з вини відповідача, то відповідно до спірних правовідносин має застосовується друга умова - виплата пенсії за минулий час без обмеження строку.
З огляду на позицію Конституційного Суду України, що міститься в рішеннях № 8-рп/2013 і № 9-рп/2013, а також на підставі аналізу положення частини першої статті 122 КАС України в системному зв'язку з положенням частини другої статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суд дійшов висновку, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов'язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 24.04.2018р. по справі № 646/6250/17 (провадження № К/9901/2128/18).
Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно до ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
З урахуванням того, що необхідність проведення перерахунку в липні 2017 року зумовлена не вірним врахуванням періоду заробітку, що застосовувався при попередньому перерахунку розміру пенсії (за рішенням суду), суд приходить до висновку, що позивач не отримала належну їй суму пенсії за період з 01.03.2009 року по 31.07.2017 року з вини органу Пенсійного фонду.
Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію та компенсацію згідно наведених норм законодавства України підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, тому судові витрати в розмірі 704,80 грн. підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 з Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242-246, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною відмову та зобов'язання вчинити певні дії- задовольнити в повному обсязі.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у здійсненні нарахування компенсацій на недотримані своєчасно суми пенсійних виплат та їх індексації.
Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виконати нарахування компенсацій на недоотримані своєчасно суми пенсійних виплат та їх індексацію та провести їх виплату.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тесту судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Рябчук