Справа № 1540/3485/18
Суддя: Свида Л. І.
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 1540/3485/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2018 року м. Одеса

У залі судових засідань № 25

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

при секретарі судового засідання - Донець В.Р.

за участю сторін:

представника позивача - ОСОБА_1 (по довіреності)

представника відповідача - ОСОБА_2 (по довіреності)

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРТ-БІР-ПЛЮС» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулося ТОВ «ФОРТ-БІР-ПЛЮС» з позовною заявою до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 21.06.2018 року.

За цією позовною заявою відкрито загальне позовне провадження у відповідності до ст. 12 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, а позивачу відповіді на відзив.

Представник позивача в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Позов, відповідь на відзив, додаткові пояснення обґрунтовані позивачем тим, що ним подано в один день дві декларації з податку на додану вартість (за серпень та за вересень 2016 року), в яких задекларовані податкові зобовязання та податковий кредит, а тому мав відбутися взаємозалік податкового кредиту та податкових зобовязань, що виключає нарахування позивачу штрафу за несвоєчасну сплату податкових зобовязань, а щодо суми зобовязань яка виникла після подання позивачем уточнюючого розрахунку в березні 2017 року позивач зазначає, що не декларував сум до сплати до державного бюджету. Крім того, позивачем своєчасно сплачена сума податкових зобовязань із податку на додану вартість в розмірі 750000 грн. за податковим повідомленням-рішенням № від 24.10.2016 року. Таким чином, у відповідача не було підстав для застосування до позивача відповідальності за несвоєчасну сплату узгодженої суми податкових зобовязань, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Представник відповідача в судове засідання зявився. Відзив на адміністративний позов (аркуші справи 49-51) обґрунтований відповідачем тим, що податковим органом проведена перевірка своєчасності сплати податку на додану вартість за серпень 2016 року березень 2017 року, якою встановлено порушення позивачем термінів сплати самостійно визначених податкових зобовязань з податку на додану вартість, а також нарахованих контролюючим органом та узгоджених з позивачем грошових зобовязань з податку на додану вартість. Таким чином, оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним та скасуванню не підлягає.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, докази, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення проти позову, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

ГУ ДФС в Одеській області проведена перевірка своєчасності сплати податку на додану вартість ТОВ «ФОРТ-БІР-ПЛЮС» за серпень 2016 року березень 2017 року, за результатами якої складений акт перевірки №12553/15-32-12-08/38111769 від 31.05.2018 року (аркуші справи 12-14).

Зазначеною перевіркою встановлено порушення позивачем термінів сплати самостійно визначених податкових зобовязань з податку на додану вартість протягом строків, визначених п. 50.1 «а» ст. 50, п. 57.1 ст. 57, п. 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України, термінів сплати нарахованого контролюючим органом та узгодженого з платником грошового зобовязання з податку на додану вартість, визначених п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України, тобто, несвоєчасна сплата узгодженого грошового зобовязання з податку на додану вартість в загальній сумі 1292238,40 грн. за період серпень 2016 року березень 2017 року, за що передбачена відповідальність відповідно до п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України.

В акті перевірки зазначено, що за податковою декларацією № від 20.10.2016 року граничний термін сплати зобовязань 21.10.2016 року, однак фактично сплата відбулася 25.10.2016 року та 31.10.2016 року (затримка 4, 10 днів), за уточнюючим розрахунком податкових зобовязань з податку на додану вартість № від 20.03.2017 року граничний термін сплати зобовязань 20.03.2017 року, однак фактична сплата відбулася 29.03.2017 року (затримка 9 днів), за податковим повідомленням-рішенням № граничний термін сплати зобовязань 03.11.2016 року, однак фактична сплата відбулася 25.11.2016 року та 29.11.2016 року (затримка 22, 26 днів).

На підставі виявлених порушень, ГУ ДФС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення № від 21.06.2018 року, яким до позивача застосований штраф у розмірі 10% за затримку сплати грошового зобовязання в сумі 1292238,40 грн., тобто, 129223,84 грн. (аркуш справи 15).

Позивач не погодився з правомірністю зазначеного податкового повідомлення-рішення та звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57, п. 203.1, 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Сума податкового зобовязання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

При цьому, платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем 20.10.2016 року до Котовської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області подана декларація з податку на додану вартість за серпень 2016 року №, яка прийнята податковим органом та в цій декларації визначена до сплати до державного бюджету сума податку на додану вартість в розмірі 801410 грн. (аркуші справи 17-19), граничний термін сплати зобовязань 21.10.2016 року.

Зазначена сума зобовязання, за даними облікової картки платника податків (аркуші справи 70-82) погашена позивачем 25.10.2016 року та 31.10.2016 року, за платіжними дорученнями на суму 67007 грн. та 750000 грн.

Позивач зазначає, що дані податкового органу не відповідають фактичним обставинам, оскільки позивачем 20.10.2016 року до Котовської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області подана декларація з податку на додану вартість за вересень 2016 року №, яка прийнята податковим органом та в цій декларації визначене позивачем відємне значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту в розмірі 828443 грн. (аркуші справи 20-22). Таким чином, задеклароване позивачем відємне значення в декларації за вересень 2016 року мало перекрити суму позитивного значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту в декларації за серпень 2016 року та після взаємозаліку цих сум 20.10.2016 року у позивача має бути відсутній борг з податку на додану вартість до державного бюджету.

Однак, суд не погоджується з такими твердженнями позивача з наступних підстав.

Відповідно до положень п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України при відємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобовязань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

З наявних в справі квитанцій №2 щодо прийняття податкових декларацій позивача з податку на додану вартість за вересень 2016 року та серпень 2016 року, а також цих декларацій вбачається, що позивачем 20.10.2016 року в 11:48 подана декларація з податку на додану вартість за вересень 2016 року, в якій визначене відємне значення та самим позивачем ця сума задекларована для зарахування до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, а оскільки декларація з податку на додану вартість за серпень 2016 року, в якій заявлене позитивне значення для сплати до державного бюджету ще не подана, сума відємного значення за декларацією за вересень 2016 року правомірно, у відповідності до п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, зарахована до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

В подальшому, 20.10.2016 року в 12:13 позивачем подана декларація з податку на додану вартість за серпень 2016 року з визначенням позитивного значення для сплати до державного бюджету податку на додану вартість, однак це відбулося вже після прийняття декларації за вересень 2016 року, а тому ця сума правомірно не була перекрита відємним значенням, яке зараховано до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Таким чином, у позивача з часу подання декларація з податку на додану вартість за серпень 2016 року виникли зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 801410 грн.

Відповідно до п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Враховуючи зазначені положення податкового законодавства всі кошти, які надходили від позивача зараховувалися в рахунок погашення податкового боргу за декларацією за серпень 2016 року в розмірі 801410 грн., в тому числі, кошти, які надійшли за платіжним дорученням №891 від 31 жовтня 2016 року в розмірі 750000 грн. (аркуш справи 29), тобто, за зобовязаннями, яки виникали пізніше знову виникала заборгованість, яка перекривалася наступними платежами.

Відповідно до п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

З підстав наявності податкового боргу у позивача за декларацією за серпень 2016 року з податку на додану вартість, всі платежі позивача зараховувалися в рахунок погашення боргу, який виник раніше, а тому сума зобовязань за податковим повідомленням-рішенням № також було сплачене несвоєчасно.

Щодо поданого позивачем уточнюючого розрахунку податкових зобовязань з податку на додану вартість № від 20.03.2017 року, його подання відповідає положенням ст. 50 Податкового кодексу України, однак, слід зазначити, що цей уточнений розрахунок стосувався декларації з податку на додану вартість за січень 2017 року, в якій позивач зазначив відємне значення в розмірі 129000 для зарахування у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість (аркуші справи 117-120), а цим уточнюючим розрахунком позивач цю суму зазначив для зарахування до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (аркуші справи 23-27).

Таким чином, сума податкового боргу, яка виникла у позивача ще в лютому 2017 року залишилася не погашеною та була сплачена лише платіжним дорученням від 29 березня 2017 року №1269 (аркуш справи 83).

Відповідно до п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобовязання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Оскільки затримка сплати грошових зобовязань позивачем становила 4, 9, 10, 22, 26 календарних днів, податковим органом правомірно застосовані до позивача штрафні санкції в розмірі 10 % несвоєчасно сплаченої суми зобовязань з податку на додану вартість.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги ТОВ «ФОРТ-БІР-ПЛЮС» не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРТ-БІР-ПЛЮС» (66300, Одеська область, м. Подільськ, вул. Вокзальна, буд. 1, ) до Головного управління ДФС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 21.06.2018 року відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 19.11.2018 року

Суддя Л. І. Свида

.