Справа № 810/3316/18
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2018-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/3316/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Губської О.М., Мельничука В.П.

За участю секретаря: Івченка М.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2018 року, суддя Лисенко В.І., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Іванківської районної державної адміністрації Київської області про зобов'язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Іванківської районної державної адміністрації Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання Управління видати посвідчення інваліда війни.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов'язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії та є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_1 від 17.04.2018 року та вкладкою до нього НОМЕР_2 (а.с. 9).

Зі змісту довідки до акту МСЕК серії 0770890 вбачається, що позивачу, з 23.03.2018 року встановлено другу групу інвалідності, захворювання пов'язане з роботою по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 14).

Згідно із експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС по встановленню причинного зв'язку хвороб, що призвели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на ЧАЕС, захворювання позивача пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 15).

У червні 2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо встановлення статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення.

Листом від 20.06.2018 року № 01-3-1404, Управління соціального захисту населення Іванківської районної державної адміністрації Київської області відмовило ОСОБА_2 у наданні статусу інваліда війни посилаючись на те, що в наданих позивачем копіях документів відсутній розпорядчий документ про залучення його до складу формувань Цивільної оборони.

Вважаючи, свої права порушеними з боку пенсійного органу та з метою їх відновлення, позивач звернувся за захистом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 року № 3551-XII (далі - Закон № 3551-XII) визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни Чорнобильської катастрофи, гарантії їх соціального захисту" до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Пунктом 2 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків інвалідів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 року № 302, передбачено, що посвідчення є документом, що підтверджує статус осіб, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Згідно з пунктом 10 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 року № 302, посвідчення інваліда війни видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причини інвалідності.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач, в 1986 році працював у колгоспі імені Мічуріна у селі Дитятки, Чорнобильського району, Київської області водієм та приймав участь у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджуєтьмя маршрутним листом Сільськогосподарського виробничого кооперативу імені Мічуріна від 22.01.2018 року та довідкою від жовтня 2001 року №88 (а.с. 17-18).

Також, з довідки до акту огляду МСЕК серії 0770890 вбачається, що позивачу, з 23.03.2018 року встановлено другу групу інвалідності, захворювання пов'язане з роботою по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 14).

Проте, у наданих позивачем документах відсутні відомості про залучення його до складу формувань Цивільної оборони, тобто позивач документально не підтвердив своєї участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі формувань Цивільної оборони, що є однією з обов'язкових умов для отримання статусу інваліда війни відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Таким чином, оскільки в ході розгляду справи встановлено, що позивачем не було надано відповідачу та до суду усіх необхідних документів, які дають йому право на отримання статусу інваліда війни відповідно до статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про зобов'язання відповідача надати ОСОБА_2 статус інваліда війни та видати посвідчення відповідно до п.9 ст.7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Аналогічну позицію було висловлено Вищим адміністративним судом України у судовому рішенні від 23.03.2017 року у справі № 676/4127/16-а (К/800/8542/17) та Верховним Судом у постановах від 07.06.2018 року справа № 377/797/17, від 27.02.2018 року справа № 368/1579/14 та від 10.05.2018 року справа № 279/12162/15-а.

Також, положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18 березня 1976 року №1111, та Положенням про невоєнізовані формування ЦО СРСР, затвердженим наказом начальника ІДО СРСР від 6 червня 1975 року №90, було передбачено, що формування Цивільної оборони, в т.ч. і невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення.

У справі, що розглядається, містяться докази участі позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а також настання інвалідності у зв'язку із захворюванням, пов'язаним з участю у ліквідації цих наслідків.

Проте, ці обставини свідчать про те, що на позивача як на особу, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, поширюються пільги, гарантії і компенсації, передбачені Законом №796-ХІІ, тоді як для набуття статусу інваліда війни з підстав, встановлених п.9 ч.2 ст.7 Закону №3551-ХІІ, окрім факту настання в особи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків настання в особи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків на ЧАЕС Закон №3551-ХІІ містить також умову, щоб така особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.

Вказана правова позиція викладена в рішенні Верховного Суду Україн від 07 липня 2017 року у справі № 676/4127/16-а.

Утім, належного документального підтвердження своєї безпосередньої участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі формувань Цивільної оборони позивач не надав.

Відповідно до ст. 18 "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" ветеранам війни, до яких належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни, вручаються посвідчення та нагрудні знаки. Порядок виготовлення та видачі посвідчень і знаків встановлюється Кабінетом Міністрів України та міжнародними договорами, в яких бере участь Україна.

Разом з цим, пунктом 2 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №302 від 12 травня 1994 року, передбачено, що посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації.

Пунктом 7 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302 (далі - постанова КМУ №302) "Посвідчення інваліда війни" видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності (пункт 10 постанови КМУ №302).

Отже, право встановлювати статус "інваліда війни" та видавати посвідчення відноситься до повноважень відповідних органів праці та соціального захисту населення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи і судове рішення ухвалено у відповідності до норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для скасування рішення не вбачається.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Судя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Губської О.А.

Мельничук В.П.

Повний текст виготовлено: 15 листопада 2018 року.