Справа № 286/4052/17
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 286/4052/17

Головуючий у 1-й інстанції: Панкеєва В.А.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

13 листопада 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М. ,

за участю: секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Овруцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
В грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Овруцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі Овруцьке ОУПФУ), в якому просила зобов`язати відповідача призначити пенсію зі зменшенням пенсійного віку на шість років, відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 21.10.2017.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 03.03.2018 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03 березня 2018 року та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

В обгрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції залишив поза увагою один із доказів-довідку Бондарівської сільської ради від 03.10.2017 за №1106, якою підтверджується, що ОСОБА_1 в період з 21.06.1986 по 31.08.1986 проживала в с.Бондарівка Овруцького району Житомирської області.

Також апелянтом звернуто увагу на те, що судом першої інстанції невірно пораховано строк проживання останньої в зоні гарантованого добровільного відселення-5 років 9 місяців і 22 дні, тоді як на переконання позивача вірно 5 років 9 місяців 25 днів.

Від відповідача відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

В судовому засіданні позивач підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Відповідач по справі належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, повноважного представника до суду не направив, однак від останнього надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є потерпілою від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС третьої категорії, що підтверджується копією посвідчення Серія НОМЕР_1 .

31.10.2017 позивач звернулася до органу пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на 6 років, відповідно до ст.55 Закону №796-ХІІ.

Листом від 13.11.2017 за № 6482/03 Овруцьке ОУПФУ повідомило ОСОБА_2 , що згідно записів в трудовій книжці остання в період з 01.09.1986 по 26.04.1987 працювала вчителем Норинської середньої школи, що розташована на території с.Норинськ, (7 місяців 25 днів); з 24.08.1987 по 20.10.1992-вчителем Сирницької і Норинської середньої шкіл, що розташовані на території сіл Сирниця і Норинськ (5 років 1 місяць 26 днів), які згідно ПКМ України від 23.07.1991 року №106 відносяться до зони гарантованого добровільного відселення; з 15.08.1992 по теперішній час працює вчителем Рівненської ЗОШ Чорноморської сільради, Очаківського району Миколаївської області, яка розташована на території с.Рівне, що не відноситься до зони радіологічного забруднення.

Копія довідки Житомирського державного університету імені І.Франка №45 від 25.09.2017 не підтверджує факт перебування заявниці в період з 21.06.1986 по 31.08.1986 в зоні радіологічного забруднення.

Також зазначено, що право на пенсію за віком позивач набуде лише при досягненні 58-річного віку.

Вважаючи відмову в призначенні пенсії неправомірною, ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на підставі належних доказів, наданих позивачем, останньою підтверджено 5 років 9 місяців і 22 дні проживання в зоні гарантованого добровільного відселення, що є недостатнім для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 років у відповідності зі ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та надаючи правову оцінку обставинам справи, виходить зі слідуючого.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначені Законом України №796-ХІІ від 28.02.1991 "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі Закон № 796-ХІІ).

За змістом п.3 ч.1 ст.14 цього Закону для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: потерпілі від Чорнобильської катастрофи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3.

Статтею 55 Закону №796-ХІІ визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.

Так, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, зокрема особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років-3 роки та додатково 1 рік за кожні 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років. Особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України №1058-IV від 09.07.2003 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

У пункті 2.1 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок) зазначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.88 №122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм ст.55 Закону №796-ХІІ).

При цьому, згідно ч.3 ст.65 Закону №796-ХІІ посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

В ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 та є потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії. У жовтні 2017 року (на момент звернення до відповідача з заявою про призначення пенсії) останній було 53 роки.

Згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_2 ОСОБА_1 працювала: з 01.09.1986 по 26.04.1987 вчителем Норинської середньої школи, що розташована на території с.Норинськ, (7 місяців 25 днів); з 24.08.1987 по 20.10.1992-вчителем Сирницької і Норинської середньої шкіл, що розташовані на території сіл Сирниця і Норинськ (5 років 1 місяць 26 днів).

На підтвердження вищевказаного, позивачем надано копії довідок Бондарівської сільської ради Овруцького району Житомирської області від 04.09.2017 № 1005, від 03.10.2017 № 1106 про те, що в період з 1987 по 1990 року ОСОБА_3 постійно проживала в с.Бондарівка (підстава видачі погосподарські книги-за 1987-1990 роки); довідки від 20.10.2017 №№2287,2288, що в період з 01.09.1986 по 26.04.1987 та з 14.08.1989 по 20.10.1992 ОСОБА_3 працювала вчителем початкових класів в с.Норинськ (підстава: накази по райвно).

Відповідно до «Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106 села Бондарівка, Сирниця і Норинськ відносяться до зони гарантованого добровільного відселення.

Отже, належними та допустимим доказами, наданими апелянтом, підтверджено факт проживання останньої в зоні гарантованого добровільного відселення- 5 років 9 місяців 26 дні, що в сукупності складає більше трьох років та що в свою чергу, згідно з вимогами ст.55 Закону №796-ХІІ є достатнім для призначення особі пільгової пенсії із зниженням пенсійного віку на мінімальний період 3 роки.

Водночас приписами цієї ж статті передбачено, що пенсійний вік може бути знижений додатково на 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Так, на підтвердження проживання в зоні гарантованого добровільного відселення в період з 16.09.1987 року по 16.11.1990 року, ОСОБА_1 надала довідку Житомирського державного університету імені І.Франка від 25.09.2017 № 45, з якої вбачається, що остання перебувала на літніх канікулах з 21 червня по 31 серпня 1986 року.

При цьому, позивач посилається на копію довідки Бондарівської сільської ради від 03.10.2018 №1106, в якій з-поміж іншого зазначено, що ОСОБА_1 з 21 червня по 31 серпня 1986 року проживала без реєстрації в с.Бондарівка Овруцького району Житомирської області (Підстава: свідки: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ).

Колегія суддів звертає увагу, що в довідці відсутні відомості про місце проживання зазначених вище свідків та, що останні дійсно проживали в період з 21 червня по 31 серпня 1986 року в с.Бондарівка по сусідству з ОСОБА_6 (батьком ОСОБА_1 ), як стверджує позивач.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що довідка Житомирського державного університету імені І.Франка від 25.09.2017 № 45 та довідка Бондарівської сільської ради від 03.10.2018 №1106 в частині щодо підтвердження проживання позивача з 21.06.1986 по 31.08.1986 в с.Бондарівка, не є належними та допустимими доказами у справі, а отже відповідачем правомірно не зараховано цього періоду як такого, що дає право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Також судом встановлено та не заперечувалося скаржником, що з 15.08.1992 по даний час, остання проживає на території, що не відноситься до зони радіологічного забруднення.

Отже, зважаючи на те, що належними та допустимим доказами підтверджено факт проживання ОСОБА_1 на території гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 п`ять повних років, пенсійний вік останньої повинен бути знижений на 4 роки (3 роки-за 3 роки та додатково на 1 рік, ще за 2 роки проживання).

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність та необгрунтованість позовних вимог позивача щодо призначення пільгової пенсії із зниженням пенсійного віку на 6 років.

Стосовно посилань скаржника на те, що суд першої інстанції при розрахунку загального строку її проживання в зоні гарантованого добровільного відселення допустився арифметичної помилки, колегія суддів вважає, що дана обставина не впливає на результат рішення у даній справі і не може слугувати підставою для його скасування.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03 березня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 19 листопада 2018 року.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Біла Л.М. Гонтарук В. М.