Справа № 522/10639/18
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2018 р.м.ОдесаСправа № 522/10639/18

Категорія: 2.1 Головуючий в 1 інстанції: Домусчі Л.В.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача - Шляхтицького О.І.,

суддів: Потапчука В.О., Семенюка Г.В.,

при секретарі - Ханділян Г.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Погожого Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДМС України в Одеській області на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління ДМС України в Одеській області про скасування постанови про адміністративне стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У червні 2018 року ОСОБА_3 звернувся з вищевказаним адміністративним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що 08 червня 2018 р. Головним спеціалістом відділу по роботі з шукачами захисту УПШЗСІ ГУДМС в Одеській області, Осадчим М.В., відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення про порушення правил перебування іноземців в Україні, а саме, проживання без реєстрації за місцем перебування з 04.05.2018 р. (Протокол №ПР МОД 001980 від 08.06.2018р.) За дане діяння передбачена відповідальність згідно частини 1 статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Також, відповідачем було винесено постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення у розмірі 1700 гривень. Позивач вказану постанову Управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції ГУ ДМС України в Одеській області вважав необґрунтованою, незаконною, безпідставною, винесеною без з'ясування всіх обставин справи та за відсутності належних доказів про вчинення ним вказаного правопорушення, тому звернувся до суду з дійсним позовом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2018 року скасовано постанову заступника начальника Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області Голотенко Віталія Анатолійовича від 08.06.2018 року серії ПН МОД №001980 про накладення адміністративного стягнення на громадянина Сирії ОСОБА_3 за частиною 1 статті 203 КУпАП України і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи, неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, у зв'язку з чим просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що у червні 2017 року позивач звертався із заявою про визнання біженцем або особи, яка потребує додаткового захисту до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області. 01.06.2017 року позивачу було видано довідку про звернення за захистом №007915.

З позову вбачається, що 07 червня 2018 року позивач звернулась до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області для продовження терміну дії довідки, яку було продовжено до 07.12.2018 року, але з невідомих причин позивачу не було повідомлено про те, що він порушує правила перебування іноземців, а саме проживав без реєстрації за місцем перебування з 04.05.2018 р.

08 червня 2018 р. Головним спеціалістом Відділу по роботі з шукачами захисту УПШЗСІ ГУДМС в Одеській області, Осадчим М.В., відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення про порушення правил перебування іноземців в Україні, а саме, проживання без реєстрації за місцем перебування з 04.05.2018 р. (Протокол №ПР МОД 001980 від 08.06.2018р.).

Заступником начальника Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області Голотенко В.А. 08.06.2018 року було винесено постанову ПН МОД 001980 про накладення адміністративного стягнення на Позивача за фактом порушення статті 23 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та останнього притягнуто до відповідальності за правопорушення, передбачене частиною 1 статті 203 КУпАП. Накладено адміністративне стягнення на Позивача у розмірі 1700 грн.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було надано суду беззаперечних доказів, які б підтверджували вину позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 203 КУпАП.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», КУпАП.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 1 статті 203 КУпАП передбачена відповідальність за порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в'їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, передбачених частиною другою цієї статті, тягнуть за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі пункту 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», довідка про звернення за захистом в Україні - документ, що засвідчує законність перебування особи на території України на період, що розпочинається з моменту звернення особи з відповідною заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, і є дійсною для реалізації прав і виконання обов'язків, передбачених цим Законом та іншими законами України, до остаточного визначення статусу такої особи чи залишення нею території України.

Згідно статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 222-2 КУпАП визначено, що від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівник, заступники керівника центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, інші уповноважені керівником посадові особи цього органу.

В ході судового розгляду встановлено, що постанова про накладення адміністративного стягнення серії ПН МОД 001980 від 08.06.2018 року, складена заступником начальника Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області Голотенко В.А., тобто уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосувати адміністративне стягнення за вищевказане правопорушення, як визначено статтею 222-2 КУпАП та пунктом 3.1 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною міграційною службою України, затвердженої наказом МВС України від 28.08.2013 року № 825, відповідно до якого розглядати справи про адміністративне правопорушення у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, та накладати адміністративне стягнення відповідно до статті 222-2 КУпАП мають право керівники (перші заступники, заступники керівників) головних управлінь (управлінь) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управлінь (відділів, секторів) міграційної служби у районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення за місцем вчинення правопорушення, а у разі відсутності уповноваженої посадової особи, яка розглядає справи про адміністративне правопорушення та накладає адміністративне стягнення, - особа, яка виконує її обов'язки.

Кодексом України про адміністративні правопорушення закріплено низку гарантій забезпечення прав суб'єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб.

На підставі статті 9 КУпАП саме винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність суб'єкта адміністративної відповідальності є однією з ознак адміністративного правопорушення (проступку).

Згідно статті 268 КУпАП встановлено перелік прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема: особа має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права; справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За змістом статей 245, 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення відповідачем допущено ряд процесуальних порушень, зокрема, не зазначено доказів, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення (не враховано обставини, що позивач з 2008 р знаходиться в Україні, не працює, має дозвільні документи на проживання в Україні, не враховано наявність та характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність).

З наданої довідки про звернення за захистом в Україні №007916 на позивача яка видана ГУДМС в Одеській області 01.06.2017р. терміном до 01.12.2017р. наявна відмітка про реєстрацію місця перебування за адресою АДРЕСА_1 з 03.10.2017р., дію якої продовжено до 07.06.2018р. та до 07.12.2018р. Будь-яких доказів щодо тимчасової його реєстрації суду не надано.

Більше того, ГУ ДМС України у Одеській області не досліджувалося питання наявності вини, яка повинна була бути вираженою у формі умислу. Зокрема, протокол не містить жодних висновків щодо наявності у діях особи вини у вчиненні правопорушення. Постанова містить виключно опис фактичних обставин і зазначення, що такі дії становлять порушення п. 67 постанови КМУ № 322 від 25.04.2018 року.

Крім того, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана виконати ряд дій, обов'язкове виконання яких в своїй сукупності сприяє правильному вирішенню справи по суті і винесенню законного рішення, однак відповідно до матеріалів справи, протокол та постанову було викладено українською мовою, не зважаючи на те, що позивач є громадянкою Сирії та українська мова йому не зрозуміла.

Згідно статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова) особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Отже, відповідачем не було надано суду беззаперечних доказів, які б підтверджували вину позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 203 КУпАП, правомірність винесення постанови, що є безумовною підставою для задоволення позову.

При цьому, скасування постанови здійснюється судом без необхідності визнання такої протиправною в силу вичерпного переліку повноважень суду (ч. 3 ст. 286 КАС України) у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апеляційної скарги.

Доводи апелянта, що позивач не надав до міграційної служби доказів про майновий стан чи стан здоров'я колегією суддів не сприймаються з огляду на таке.

Слід звернути увагу на той факт, що Головним спеціалістом відділу по роботі з шукачами захисту УПШЗСІ ГУДМС в Одеській області, Осадчим М.В. спірна постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності серії ПН МОД №001980 від 08.06.2018 року винесена одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення від 08.06.2018 року на місці вчинення правопорушення, що унеможливило надання позивачем належних доказів і призвело до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема право користуватися юридичною допомогою, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

Посилання апелянта на рішення Європейського суду з прав людини "Руїз Торіха проти Іспанії", "Суомінен проти Фінляндії" та "Гірвісаарі проти Фінляндії" є недоречними, адже оспорюване рішення не може вважатись цілком обґрунтованим за умови позбавлення позивача у наданні належних доказів на свою користь.

Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб'єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДМС України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2018 року у справі № 522/10639/18 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: В.О. Потапчук

Суддя: Г.В. Семенюк