Справа № 815/2335/18
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2018-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/2335/18

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О. А.
Дата та місце ухвалення: 22.06.2018 р. м. Одеса

П'ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді - Шеметенко Л.П.

судді - Стас Л.В.

судді - Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 червня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання протиправним та скасування протоколу, визнання протиправною відмову та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

В травні 2018 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача - Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, у якому позивач просив суд: визнати протиправним та скасувати протокол управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси № 7447 від 23.12.2016 року; визнати відмову Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, викладену в листі № 148/13-1 від 16.04.2018 року, у призначенні (перерахунку) та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 % - протиправною; зобов'язати Малиновське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі прийняти розпорядження (протокол), яким зарахувати позивачу до судового стажу роботи за вислугою років, який дає право на призначення та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків, виходячи із стажу 26 років 5 місяців 11 днів, здійсни перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% грошового утримання судді, у відповідності до грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, виходячи із стажу 26 років 5 місяців 11 днів, відповідно до довідки Апеляційною господарського суду Одеської області про заробітну плату, починаючи з 14 грудня 2016 року, з врахуванням фактично виплачених сум.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 червня 2018 року заявлений позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано протокол управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси № 7447 від 23.12.2016 року.

Визнано протиправною відмову Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, викладену в листі № 148/13-1 від 16.04.2018 року, у призначенні (перерахунку) та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 %.

Зобов'язано Малиновське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі зарахувати позивачу до судового стажу роботи за вислугою років, який дає право на призначення та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків, виходячи із стажу 26 років 5 місяців 11 днів.

Зобов'язано Малиновське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% грошового утримання судді, у відповідності до грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, виходячи із стажу 26 років 5 місяців 11 днів, відповідно до довідки Апеляційною господарського суду Одеської області про заробітну плату, починаючи з 14 грудня 2016 року, з врахуванням фактично виплачених сум. У решті позовних вимог відмовлено.

Справа в суді першої інстанції розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Малиновське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись, зокрема, на порушенні судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заявлених вимог.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Вищої ради юстиції від 08 грудня 2016 року № 3057/0/15-16 позивач був звільнений з посади судді Одеського апеляційного господарського суду у зв'язку з поданням заяви про відставку.

13 грудня 2016 року наказом голови Одеського апеляційного господарського суду №228-к позивач відрахований зі штату суду.

Згідно з розрахунком стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданим Одеським апеляційним господарським судом, стаж роботи судді Воронюка Олександра Леонідовича станом на 13.12.2016 року становить 26 років 5 місяців 11 днів, у тому числі у стаж зарахований період строкової військової служби з 12.04.1982 року по 21.04.1984 року (2 роки 0 місяців 9 днів), а також період навчання в Одеському державному університеті ім.І.І.Мечникова (половина) з 01.09.1984 року по 28.07.1989 року (2 роки 5 місяців 13 днів).

Вказані періоди військової служби та навчання позивача підтверджуються також записами у його трудовій книжці НОМЕР_1, військовим квитком НОМЕР_2 та дипломом НОМЕР_3.

Позивач перебуває на обліку в Малиновському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Одесі та згідно протоколу 7447 з 23 грудня 2016 року отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 82% від суми заробітної плати, в порядку визначеному Законом України «Про судоустрій і статус суддів», із врахуванням стажу судді - 21 рік 11 місяців 22 дні.

02 квітня 2018 року позивач подав до Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі заяву про здійснення перерахунку довічного грошового утримання у розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідач на заяву позивача від 02 квітня 2018 про перерахунок довічного грошового утримання у відповідності до положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII, надав лист від 16.04.2018 року вихід.№148/В-1 про відмову у перерахунку розміру щомісячного грошового утримання позивачу.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи заявлені позовні вимоги, виходив з того, що стаж роботи позивача на посаді судді, до якого, зокрема, зараховується половина строку навчання на юридичному факультеті та час проходження військової служби, становить більше повних 25 років, що, в свою чергу, дає йому право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову частково та зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII (чинного на час звернення позивача за призначенням довічного грошового утримання) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

При цьому, згідно п. 25 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII (чинного на час звернення позивача за призначенням довічного грошового утримання) право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Статтею 35 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI (чинного та в редакції на момент прийняття Вищою радою юстиції рішення про відставку позивача) визначено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи, що дає судді Конституційного Суду України право на відставку і виплату вихідної допомоги, зараховується також стаж іншої практичної, наукової, педагогічної роботи за фахом та стаж державної служби.

При цьому, згідно п. 11 Перехідних положень вказаного Закону (чинного та в редакції на момент роботи позивача на посаді судді) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Аналогічні вимоги містить і пункт 34 розділу XII Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII, чинний на теперішній час, відповідно до якого судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

В свою чергу, відповідно до ч. 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» (в редакції, що діяла на день призначення (обрання) позивача суддею) від 15.12.1992 року № 2862-XII до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Також, відповідно до абзацу 3 пункту 1 Указу Президента України № 584 від 10.07.1995 року «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Згідно абзацу 2 пункту 3-1 Постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 03.09.2005 року «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Конституційний Суд України у Рішенні від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 зазначив, що будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить частині першій статті 55 Конституції України (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини).

Таким чином, з наведеного вбачається, що законодавством, яке діяло на момент призначення (обрання) позивача суддею та в період роботи позивача на посаді судді, передбачалось право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу та період проходження строкової військової служби.

При цьому, з наявного в матеріалах справи розрахунку стажу позивача, який дає йому право на відставку, вбачається, що позивачу зараховано до стажу на посаді судді час проходження військової служби з 12.04.1982 року по 21.04.1984 року (2 роки 0 місяців 9 днів), а також половина строку навчання в Одеському державному університеті ім.І.І.Мечникова з 01.09.1984 року по 28.07.1989 року (2 роки 5 місяців 13 днів), а також вбачається, що вказані періоди були враховані при прийнятті рішення про відставку позивача.

Доводи відповідача щодо наявності у позивача стажу роботи на посаді судді лише у розмірі 21 рік 11 місяців 22 дні, який, на думку останнього, дає йому право на щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 82% його суддівської винагороди, повністю спростовуються, як рішенням Вищої ради правосуддя, яким звільнено позивача у відставку саме при наявності у нього стажу судді повних більше 25 років, а так само і розрахунком стажу позивача, який дає йому право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці.

За встановлених у справі обставин щодо врахування при звільненні позивача у відставку повних більше 25 років його стажу в якості стажу судді, що дає йому право на таку відставку, розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача повинен складати 90% його суддівської винагороди, а дії відповідача щодо призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 82% його суддівської винагороди є протиправними.

Поряд з цим, вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції помилково скасував розпорядження щодо призначення та розрахунку довічного грошового утримання позивача без зобов'язання відповідача вчинити дії щодо прийняття іншого рішення.

Колегія суддів вважає, що невірний розрахунок відповідачем довічного грошового утримання позивача не є підставою для скасування розпорядження про призначення довічного грошового утримання та його розрахунку.

Також, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення вимог позивача щодо визнання протиправною відмову, що викладена у листі відповідача, оскільки лист не є рішенням у розумінні КАС України та не породжує для позивача ніяких правових наслідків.

Крім того, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог позивача в частині здійснення перерахунку довічного грошового утримання без обмеження максимальним розміром, оскільки відповідачем взагалі не здійснено розрахунку та перерахунку довічного грошового утримання позивача з урахуванням наведеного стажу, та не здійснювалось будь-яких обмежень розміру довічного грошового утримання, тобто права позивача у цій частині не порушувались. Також, вирішуючи спірне питання у вказаній частині, колегія суддів враховує, що за правилами п. 25 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII (чинного на час звернення позивача за призначенням довічного грошового утримання) розмір щомісячного довічного грошового утримання не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону, що виключає можливість задоволення заявленого позову в частині виплати довічного грошового утримання взагалі без будь-яких обмежень. Що стосується посилань позивача на протиправність обмеження розміру довічного грошового утримання згідно змін внесених за Законом № 213-VIII від 02.03.2015 року, колегія суддів зазначає, що положення першого, другого речень абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI щодо максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно змін внесених Законом № 213-VIII від 02.03.2015 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з рішенням Конституційного Суду № 4-рп/2016 від 08.06.2016 року, а тому відповідно не підлягають застосуванню. Враховуючи, що вказані положення Закону визнані неконституційними, тобто не є чинними станом на теперішній час, підстави для зобов'язання відповідача їх не застосовувати відсутні.

За встановлених у справі обставин, колегія суддів приходить до висновку, що заявлені вимоги позивача підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо не врахування при розрахунку довічного грошового утримання позивача в якості стажу на посаді судді часу проходження строкової військової служби і половину строку навчання в юридичному інституті та призначення позивачу щомісячного грошового утримання з розрахунку 82 відсотків від суддівської винагороди судді, та зобов'язання відповідача врахувати при розрахунку довічного грошового утримання позивача в якості стажу на посаді судді часу проходження строкової військової служби і половину строку навчання в юридичному інституті, зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання з розрахунку 90 відсотків суддівської винагороди судді, яку отримував позивач, згідно наданої ним довідки, з урахуванням раніше виплачених сум.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції помилково не вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення зміні в його резолютивній частині.

Керуючись ст.ст. 139, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 319, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 червня 2018 року - задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 червня 2018 року - змінити, виклавши абзаци другий, третій, четвертий, п'ятий, шостий його резолютивної частини в наступній редакції:

«Визнати протиправними дії Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо не врахування при розрахунку довічного грошового утримання ОСОБА_1 в якості стажу ОСОБА_1 на посаді судді часу проходження ОСОБА_1 строкової військової служби з 12.04.1982 року по 21.04.1984 року - 2 роки 0 місяців 9 днів і половину строку навчання ОСОБА_1 в Одеському державному університеті ім. І.І.Мечникова з 01.09.1984 року по 28.07.1989 року - 2 роки 5 місяців 13 днів та призначення ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання з розрахунку 82 відсотків від суддівської винагороди судді.

Зобов'язати Малиновське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі врахувати при розрахунку довічного грошового утримання ОСОБА_1 в якості стажу ОСОБА_1 на посаді судді часу проходження ОСОБА_1 строкової військової служби з 12.04.1982 року по 21.04.1984 року - 2 роки 0 місяців 9 днів і половину строку навчання ОСОБА_1 в Одеському державному університеті ім. І.І.Мечникова з 01.09.1984 року по 28.07.1989 року - 2 роки 5 місяців 13 днів.

Зобов'язати Малиновське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання з 14.12.2016 року з розрахунку 90 відсотків суддівської винагороди судді, яку отримував ОСОБА_1, згідно представленої довідки Одеського апеляційного господарського суду від 14.12.2016 року № 08-38/2487/2016, з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі () за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму витрат зі сплати судового збору у розмірі 1409,60 грн.».

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судове рішення складено у повному обсязі 19.11.2018 р.

Головуючий суддя: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька