Справа № 814/1242/17
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2018-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2018 р.м.ОдесаСправа № 814/1242/17

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Устинов І. А.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

доповідача, судді: Димерлія О.О.

суддів: Коваля М.П., Єщенка О.В.

за участю секретаря: Сінчі А.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 травня 2018 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Н АВТО" до Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

УСТАНОВИВ:

У червні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Н АВТО" (далі - позивач, ТОВ "Н АВТО") звернулось до суду з вказаним адміністративним позовом та просило визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення № від 03 лютого 2017 року та № від 23 травня 2017 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що висновок податкової про завищення показнику у рядку 2180 звітів про фінансові результати "Інші операційні витрати" за рахунок віднесення до складу витрат операцій з поліпшення транспортних засобів є хибним, оскільки покриття автомобілів антигравійною плівкою не призводить до підвищення техніко-економічних можливостей автомобіля (тобто до поліпшення об'єкту), а здійснюється це для підтримання авто у придатному для продажу вигляді та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод.

Також відповідач дійшов безпідставних та необґрунтованих висновків про заниження ТОВ "Н АВТО" суми податкових зобов'язань з посиланням на норми п.198.5 ст198 Податкового кодексу України, оскільки придбаний цілісний майновий комплекс, договір купівлі-продажу якого визнано судом недійсним, позивачем не використовується, а тому відсутні підстави для застосування до позивача зазначених норм податкового законодавства.

За наслідками розгляду зазначеної справи Миколаївським окружним адміністративним судом 29 травня 2018 року прийнято рішення про задоволення позовних вимог.

Скасовані податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області № від 03 лютого 2017 року та № від 23 травня 2017 року.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що висновки податкового органу викладені в Акті перевірки, ґрунтуються на припущеннях та не підтверджені посиланнями на будь-які первинні документи, в тому числі щодо порядку ведення касових операцій. Позивачем надані до справи всі необхідні первинні документи, що підтверджують законність ведення своєї господарської діяльності.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції податковий орган звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин справи, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивачем зазначено, що ТОВ "Н Авто" порушено терміни, встановлені п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України (далі - ПК України) для реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, занижено суму податкових зобов'язань за певні періоди, в результаті чого складені податкові повідомлення-рішення, які відповідають нормам діючого законодавства.

На зазначену апеляційну скаргу надійшов відзив позивача, в якому він просить залишити зазначену апеляційну скаргу без задоволення, у зв'язку з тим, що рішення суду першої інстанції вимог є законним та об'єктивним.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга податкового органу не підлягає задоволенню.

Перевіряючи повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 04.06.2013р. ТОВ "Н АВТО" зареєстроване юридичною особою за законодавством України і здійснює господарську діяльність в сфері торгівлі автомобілями та легковими автотранспортними засобами, торгівлі деталями та приладдям для автотранспортних засобів, сервісно-технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, здавання в оренду власного нерухомого майна, що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, довідкою АА № 834364 ГУ Статистики у Миколаївській області.

Головним управління ДФС у Миколаївській області проведено документальну планову виїзну перевірку позивача, за результатом якої складено Акт № 3/14-29-14-01/38694122 від 17.01.2017 року "Про результати документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Н Авто" (код за ) з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 05.06.2013 по 30.09.2016, валютного та іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи, за період з 05.06.2013 по 30.09.2016р.

За результатами проведеної перевірки відповідач дійшов висновку зокрема, про порушення позивачем норм ПК України, а саме:

- порушення п.44.1, п.44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, пп.138.1.1 п. 138.1, п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 745 920,00 грн., про що прийнято податкове повідомлення-рішення № від 03.02.2017р.;

- порушення п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.5 ст.198, п.200.1, п.200.2 ст.200, п.201.4 ст.201 Податкового кодексу України, в наслідок чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 305 188,00 грн., про що прийнято податкове повідомлення-рішення № від 03.02.2017р.;

- порушення п.2.6 гл.2 Положення про ведення касових операцій у Національній валюті України, перевіркою встановлено несвоєчасне оприбуткування готівкових коштів у книгах обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків реєстратора розрахункових операцій на загальну суму 8841,26 грн.

Не погодившись із викладеними висновками, 15.03.2017р. позивач звернувся із скаргою до Державної фіскальної служби України про скасування прийнятих податкових повідомлень-рішень.

За результатами розгляду скарги ДФС України скасувала податкове повідомлення-рішення № від 03.02.2017р. в частині встановленого перевіркою завищення ТОВ "Н АВТО" витрат, що враховуються при визначенні фінансового результату, по операціях з придбання у ФОП ОСОБА_1 посередницьких послух з реалізації автомобілів і у відповідній частині штрафні санкції, а в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення та податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Миколаївській області від 03.02.2017р. № , № залишила без змін, а скаргу - частково задовольнила.

Перевіркою встановлено, що ТОВ "Н АВТО" в складі рядку 2180 звітів про фінансові результати "Інші операційні витрати" відображено витрати нібито, з поліпшення основних засобів, а саме антигравійне обклеювання захисною плівкою автомобілів демонстраційного парку підприємства.

Посилаючись на п.14 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку №7 "Основні засоби" де зазначено, що первісна вартість основних засобів збільшується на суму витрат, пов'язаних з поліпшенням об'єкта (модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція тощо), що призводить до збільшення майбутніх економічних вигод, первісно очікуваних від використання об'єкта, відповідач вказує на порушення позивачем п.44.1.1, п.44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, а саме, завищено показник у рядку 2180 звітів про фінансові результати "Інші операційні витрати" за рахунок віднесення до складу витрат операцій з поліпшення транспортних засобів.

01.10.2015 року ТОВ "Н АВТО" укладено з ФОП ОСОБА_1 договір №1-10/2015 про надання послуг з антигравійного захисту та тонування транспортних засобів, відповідно до якого Замовник доручив, а Виконавець прийняв на себе зобов'язання щодо виконання заміни, встановлення, тонування вітрового скла та з антигравійного обклеювання захисною плівкою ПВХ автомобілі марки BMW та NISSAN. Замовник сплачує Виконавцю грошові кошти після підписання Акту виконаних робіт, шляхом перерахування коштів на банківський рахунок Виконавця. До перевірки надано акти виконаних робіт. Розрахунки здійснювались у безготівковій формі, відповідно до банківської виписки від 13.09.2016р, що не заперечується також Відповідачем.

Згідно "Положення про технічне обслуговування і ремонт дорожніх транспортних засобів автомобільного транспорту", затвердженого наказом Міністерства транспорту України № 102 від 30.03.98, визначено порядок проведення технічного обслуговування і ремонту дорожніх транспортних засобів і розповсюджується на юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють експлуатацію, технічне обслуговування і ремонт дорожніх транспортних засобів (за винятком тролейбусів, мопедів і мотоциклів) незалежно від форм власності.

Мета технічного обслуговування і ремонту - підтримування дорожніх транспортних засобів у технічно справному стані та належному зовнішньому вигляді, забезпечення надійності, економічності, безпеки руху та екологічної безпеки.

Технічне обслуговування (ТО) - комплекс операцій чи операція щодо підтримки роботоздатності або справності виробу під час використання за призначенням, зберігання та транспортування.

Питання щодо поліпшення основних засобів викладено в п. 31 "Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку основних засобів", затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 30.09.2003 № 561, яким визначено, що вартість робіт, які приводять до збільшення очікуваних майбутніх вигід від об'єкта основних засобів, включається до капітальних інвестицій з майбутнім збільшенням первісної вартості основних засобів. При цьому підставою для визнання капітальними інвестиціями витрат, пов'язаних з поліпшенням основних засобів, є зростання внаслідок здійснення цих витрат очікуваного терміну корисного використання об'єкта, кількості та/або якості продукції (робіт, послуг), яка виробляється (надається) цим об'єктом.

Прикладами поліпшення є: модифікація, модернізація об'єкта основних засобів з метою подовження терміну його корисної експлуатації або збільшення його виробничої потужності; заміна окремих частин устаткування для підвищення якості продукції (робіт, послуг); впровадження ефективнішого технологічного процесу, що дасть змогу зменшити первісно оцінені виробничі витрати; добудова (надбудова) будівлі, що збільшить кількість місць (площу) будівлі, обсяги та/або якість виконуваних робіт (послуг) чи умови їх виконання.

Під модернізацією слід розуміти комплекс робіт, виконання яких призведе до збільшення економічних вигод у майбутньому та/або збільшення потенціалу його корисності.

Так, результатом модернізації об'єкта основних засобів має стати його поліпшення. Тоді як роботи, проведені з метою підтримання об'єкта в придатному для використання стані та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання, не можуть вважатися модернізацією чи дообладнанням.

Таким чином, покриття автомобілів антигравійною плівкою не призводить до підвищення техніко-економічних можливостей автомобіля (тобто до поліпшення об'єкту), а здійснюється це для підтримання авто у придатному для продажу вигляді та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод.

Виходячи з наведеного та з матеріалів справи, суд вважає, що висновки контролюючого органу щодо викладених обставин, зумовили необґрунтовані висновки викладені на сторінках 44-45 акту перевірки, про порушення Позивачем п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.201.4 ст.201 Податкового кодексу України (занижено суму податкових зобов'язань в розмірі 56 334 грн. за рахунок реалізації автомобілів (демонстраційний парк) за цінами нижчими за балансову вартість таких транспортних засобів).

В своїй апеляційній скарзі податковий орган стверджує, що ТОВ "Н АВТО" у зв'язку з віднесенням до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість по операції з придбання цілісного майнового комплексу відповідно до податкової накладної від 18.06.2015 №1, на наявністю судового рішення про визнання угоди недійсною, яке набрало законної сили 23.09.2016р., у вересні 2016р. повинно було нарахувати податкові зобов'язання, скласти податкові накладні та зареєструвати їх в ЄРПН. Відтак, ТОВ "Н АВТО" не має право здійснювати господарську діяльність на території цілісного майнового комплексу, чим порушив п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України, в частині заниження податкового зобов'язання за рахунок невикористання необоротних активів в господарській діяльності.

12.06.2015 року, позивач, на підставі договору купівлі-продажу №134, придбав в Управління з питань майна комунальної власності облдержадміністрації цілісний майновий комплекс дитячого оздоровчого табору ім. Шмідта П.П. Оплата за вказаний об'єкт нерухомості здійснена у безготівковій формі згідно банківської виписки 18.06.2015р. на загальну суму 1 493 116,00 грн. в тому числі ПДВ у сумі 248 853 грн 20 коп.

На підставі податкової накладної від 18.06.2015р. №1 ТОВ "Н АВТО" включило до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість по операції з придбання цілісного майнового комплексу.

Згідно з п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України, податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов'язань продавця.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно з п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в ЄРПН.

Відповідно до п. 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України та п. 17 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 22.09.2014 № 957 (далі - Порядок № 957), податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Таким чином, дата надходження попередньої оплати (авансу) є датою виникнення у продавця податкових зобов'язань з податку на додану вартість та підставою для складення податкової накладної.

Відповідно до п.п. „а" п. 198.1 ст. 198 ПКУ до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг (п. 198.2 ст. 198 ПКУ).

Податкова накладна, складена та зареєстрована в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Оскільки ТОВ склало податкову декларацію на підставі зареєстрованої податкової накладної, зареєстрованої податковим органом та з урахуванням зазначених норм податкового законодавства випливає, що позивач правильно включив до складу податкового кредиту (на підставі податкової накладної №1 від 18.06.2015) суму податку на додану вартість по операції з придбання цілісного майнового комплексу дитячого оздоровчого табору ім. Шмідта П.П. до податкової декларації з ПДВ за червень 2015 року від 20.07.2016 №.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 04.07.2016р. у справі №915/416/16, залишеним без змін Одеським апеляційним господарським судом, визнано недійсним договір купівлі-продажу від 12.06.2015р. №134. (том ІІ, а.с. 159-169)

Тобто, цілісний майновий комплекс дитячого оздоровчого табору ім. Шмідта П.П. вибув із власності ТОВ "Н АВТО".

Згідно з п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до п. 189.1 ст. 189 ПКУ, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в ЄРПН зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об'єктом оподаткування відповідно до ст. 196 ПКУ (крім випадків проведення операцій, передбачених п.п. 196.1.7 п. 196.1 ст. 196 ПКУ);

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених п.п. 197.1.28 п. 197.1 ст. 197 ПКУ);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Пунктом 198.5 Податкового кодексу України визначено, що однією з підстав для визнання податкового зобов'язання з ПДВ є використання товарів/послуг, необоротних активів в операціях з передачі для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів. Але визначення, що саме є "невиробничим використанням" або які необоротні активи є невиробничими з метою оподаткування ПДВ, у розділі V ПКУ немає.

Відповідно до пп. 14.1.36 ПКУ, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, передбачено "використання" товарів/послуг, необоротних активів в неоподатковуваних операціях або не в господарській діяльності платника податку.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ТОВ "Н АВТО" не підпадає під жоден з підпунктів п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України, оскільки придбаний колись цілісний майновий комплекс, договір купівлі-продажу якого визнано судом недійсним, позивачем не використовується та позивач не має ніякого відношення до цього об'єкту нерухомості, що також не заперечується податковим органом.

Грошові кошти в сумі 1 493 119 грн в тому числі ПДВ у сумі 248 853 грн 20 коп., перераховані на поточний рахунок Управління з питань майна комунальної власності облдержадміністрації як оплата за цілісний майновий комплекс дитячого оздоровчого табору ім. Шмідта П.П., позивачу не повернуті, відповідно відсутні підстави для нарахування податкового зобов'язання.

З урахуванням положень п.198.5 ст198 Податкового кодексу України, відповідач дійшов безпідставних та необґрунтованих висновків про заниження ТОВ "Н АВТО" суми податкових зобов'язань.

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено обставини справи та надано вірну оцінку доводам відповідача, викладеним в Акті перевірки від 17.01.2017р., зокрема що вони є необґрунтованими, не доведені належними та допустимими доказами, не відповідають дійсним обставинам справи та суперечать нормам податкового законодавства. Отже, оскаржувані податкові повідомлення-рішення № від 03 лютого 2017 року та № від 23 травня 2017 року, винесені на підставі такого Акту перевірки, підлягають скасуванню.

Згідно ч. 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а рішення або ухвала суду - без змін.

У зв'язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги та залишенням без змін рішення суду першої інстанції у відповідності до ст. 139 КАС України апеляційний суд не здійснює зміну розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 242, 308, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 травня 2018 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Н АВТО" до Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області про скасування податкових повідомлень-рішень - без змін .

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 15.11.2018 року.

Головуючий суддя Димерлій О.О.
Судді Єщенко О.В. Коваль М.П.