Справа № 826/1232/18
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2018-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року м. Київ №826/1232/18

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Ганечко О.М.,

Сорочка Є.О.,

за участю

секретаря судового засідання Кузик М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 липня 2018 року (повний текст рішення складено 20.07.2018, суддя Маруліна Л.О.) у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ДВ Нафтогазовидобувна компанія» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДВ Нафтогазовидобувна компанія» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовною заявою до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, в якій просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби № та № від 25.10.2017.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 липня 2018 року позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДФС від 25.10.2017 № та №.

Не погоджуючись із вказаним рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 липня 2018 року та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що строки проведення перевірки, як і питання, які можуть бути перевірені в ході камеральної перевірки, податковим органом не порушено, у той же час сплата податкових зобов'язань була проведена позивачем з порушенням строків, тобто за зазначені в акті від 28.09.2017 про результати проведення камеральної перевірки ТОВ «ДВ «Нафтогазовидобувна компанія» відповідні суми набули статусу податкового боргу та були погашені із затримкою, на підставі чого Офісом ВПП ДФС і було винесено податкові повідомлення-рішення №, №.

20.09.2018 до суду апеляційної інстанції від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому, вказуючи на те, що предметом проведеної відповідачем камеральної перевірки було питання щодо своєчасності сплати позивачем узгодженої суми податкового зобов'язання, тобто питання, яке у відповідності до пп.75.1.2 п.75.1 ст. 75 Податкового кодексу України має перевірятися податковим органом виключно шляхом проведення документальної перевірки, а отже, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому, апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби складено акт від 28.09.2017 №3261/28-10-41-15/34181461 про результати проведення камеральної перевірки ТОВ «ДВ «Нафтогазовидобувна компанія» () з питань своєчасності перерахування до бюджету узгоджених податкових зобов'язань з податку на додану вартість за вересень 2015 року.

Відповідно до результатів перевірки, зазначених в акті, встановлено, що граничний термін сплати податкового зобов'язання з податку на додану вартість настає 30.10.2015, проте, суму податкового боргу 6 853 049, 00 грн. за вересень 2015 року сплачено позивачем наступними платежами: 1) платіжне доручення від 14.12.2015 року №3600399 на суму 3 623 000,00 грн., 2) платіжне доручення від 29.12.2015 року №4 на суму 3 229 829,00 грн., 3) суму 220 грн. сплачено 25.11.2015.

Відповідно до висновку акту від 28.09.2017 дані камеральної перевірки свідчать про несвоєчасно сплачені самостійно визначені грошові зобов'язання з податку на додану вартість за вересень 2015 року від 20.10.2015 року, кількість днів затримки відповідно 25, 44, 60.

Офісом великих платників податків ДФС від 25.10.2017 винесено податкові повідомлення-рішення №, №.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 28.12.2017 №31936/6/99-99-11-03-01-25 про результати розгляду скарги залишено без змін податкові повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДФС від 25.10.2017 року №, №, а скаргу - без задоволення.

Вважаючи, що податкові повідомлення - рішення, винесені на підставі акту перевірки від 28.09.2017, є протиправними та підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що предметом проведення камеральної перевірки ТОВ «ДВ «Нафтогазовидобувна компанія» () було питання своєчасності перерахування до бюджету узгоджених податкових зобов'язань з податку на додану вартість за вересень 2015 року. Водночас, з'ясування податковим органом під час податкової перевірки питань, що не охоплюються законодавчо визначеними межами з проведення даного виду податкової перевірки, не можна визнати діями суб'єкта владних повноважень, що відповідають вимогам податкового законодавства, а тому інформація, зібрана відповідачем відносно платника поза межами здійснюваного нею заходу з податкового контролю, не відноситься до предмета перевірки та не може бути підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, та надаючи оцінку твердженням позивача на порушення відповідачем законодавчо встановленого порядку проведення камеральної перевірки, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пп.16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (далі, також, - ПК України) платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно пп.14.1.152 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на вересень 2015 року) погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.

Пунктом 31.1 статті 38 ПК України передбачено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Відповідно до п. 38.1 ст. 38 ПК України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно п. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п. 57.1. ст. 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 87.9. ст. 87 ПК України передбачено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Відповідно до п. 131.2 ст. 131 ПК України при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов'язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.

Згідно п. 203.1 п. 203.2 ст. 203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Сума податкового зобов'язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Відповідно до п. 126.1. ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Так, з матеріалів справи судом апеляційної інстанції встановлено, що 20.10.2015 позивачем подано податкову декларацію з ПДВ за вересень 2015 року (реєстраційний № від 20.10.2015), згідно якої задекларовано позитивне значення між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту, яке сплачується до державного бюджету у сумі 7 056 614,00 грн.

Відповідно до норм Податкового кодексу України, граничний термін сплати податкового зобов'язання з податку на додану вартість за вересень 2015 року настає 30.10.2015.

Відповідно до інтегрованої картки платника податку (а.с.42-53) товариство з обмеженою відповідальністю «ДВ Нафтогазовидобувна компанія» погашення самостійно визначеного податкового зобов'язання, відповідно до поданої податкової декларації з ПДВ за вересень 2015 року, по строку сплати 30.10.2015 (з урахуванням переплати у розмірі 203 565, 00 грн.) відбувалося наступним чином:

- 25.11.2015 по уточнюючому розрахунку податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок (реєстраційний № від 01.08.2015) зменшено суму податкових зобов'язань у розмірі 220,00 грн.

- 14.12.2015 у розмірі 3 623 000, 00 грн. (платіжне доручення від 14.12.2015 №3600399).

- 29.12.2015 у розмірі 3 229 829, 00 грн. (платіжне доручення від 29.12.2015 №4 на суму 6852829,00 грн.).

Враховуючи вищевикладене, відповідно до п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України, відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 25.10.2017 № на суму 22,00 грн. (у розмірі 10% погашеної суми податкового боргу (220,00 грн.*10%) та податкове повідомлення-рішення № від 25.10 2017 на суму 1 370 565, 80 грн. (у розмірі 20% погашеної суми податкового боргу (6852829,00 грн.*20%).

Щодо доводів позивача про те, що відповідно до платіжного доручення від 29.12.2015 №4 було сплачено суму в розмірі 6852829,00 грн., а не 3 229 829, 00 грн., як вказую контролюючий орган, колегія суддів зазначає, що оскільки частину податкового боргу на загальну суму 6852829,00 грн. було погашено 14.12.2015, відповідно до платіжне доручення від 14.12.2015 №3600399, то сума в розмірі 3 229 829, 00 грн. була зараховано з платіжного доручення від 29.12.2015 №4 на суму 6852829,00 грн. у відповідній частині.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що незалежно від дати сплати такого податкового боргу (чи частково 14.12.2015 та частково 29.12.2015; чи 29.12.2015 одночасно всю суму), позивачем прощено строк погашення самостійно визначеного податкового зобов'язання більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання (30.10.2015), а тому, контролюючим органом правомірно нараховано штраф у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Щодо доводів позивача, що предметом проведеної відповідачем камеральної перевірки було питання щодо своєчасності сплати позивачем узгодженої суми податкового зобов'язання, тобто питання, яке у відповідності до пп.75.1.2 п.75.1 ст. 75 Податкового кодексу України має перевірятися податковим органом виключно шляхом проведення документальної перевірки, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п. 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час проведення перевірки відповідачем) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України (у редакції, чинній на час проведення перевірки відповідачем) камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Згідно з пунктом 76.1 статті 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

За приписами п. 76.3 ст. 76 цього Кодексу камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Відповідно до пп. 75.1.2. п. 75.1 ст. 75 цього Кодексу документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Відповідно п. 200.10 ст. 200 Податкового кодексу України протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

В силу вимог пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України , яка регулює строки давності та їх застосування, контролюючий орган має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Так , згідно норм чинних на момент проведення перевірки переметом камеральної перевірки, окрім питань правильності оформлення податкових декларацій можуть бути і інші питання, зокрема своєчасність сплати грошових зобов'язань.

Відповідно до пункту 86.2 статті 86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Колегія суддів встановила, що відповідачем відповідно до вимог ст. 75 Податкового кодексу України була проведена в приміщені контролюючого органу камеральна перевірка товариства з обмеженою відповідальністю «ДВ Нафтогазовидобувна компанія» з питань своєчасності перерахування до бюджету узгоджених сум податкових зобов'язань з податку на додану вартість за вересень 2015 року, про що свідчить акт перевірки від 28.09.2017 №3261/28-10-41-15/34181461.

Дана перевірка проведена виключно на підставі даних декларації з податку на додану вартість за вересень 2015 року від 20.10.2015 № та інтегрованої картки платника податків щодо своєчасності сплати грошових зобов'язань.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що з 01.01.2017 року у податкового органу з'явились підстави для проведення камеральних перевірок платників податків щодо своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах", а з урахуванням положень ст.102 Податкового кодексу України, такою перевіркою може бути охоплено період в 1095 днів, що настали за останнім днем граничного строку сплати узгодженого податкового зобов'язання.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2018 року у справі №806/2419/16, у постанові від 02 жовтня 2018 року у справі №820/2244/17.

Таким чином, оскільки камеральну перевірку проведено відповідачем 28 вересня 2017 року, тобто після набрання чинності Закону України №1797-VIII, а норми Податкового кодексу України передбачають проведення камеральних перевірок в межах 1095 днів, що настали за останнім днем граничного строку сплати узгодженого податкового зобов'язання, податковий орган, провівши таку перевірку та встановивши порушення позивачем вимог податкового законодавства із прийняттям оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, діяв в межах наданих повноважень та відповідно до приписів чинного законодавства.

Таким чином, оскільки контролюючим органом камеральна перевірка проведена із дотриманням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції та доводи позивача, що контролюючий орган не міг проводити в даному випадку камеральну перевірку.

Таким чином, колегія суддів вважає, що дії відповідача щодо проведення камеральної перевірки відповідають вимогам податкового законодавства, а відтак, підстави для скасування оскаржуваних податкових-повідомлень рішень відсутні.

Щодо доводів позивача щодо необхідності врахування при розгляді даної справи позиції Верховного Суду, викладеної в постановах від 10.04.2018 у справі №826/13195/16, від 14.06.2018 у справі №812/1028/17, від 15.06.2018 у справі №817/98/16, від 13.06.2018 у справі №826/623/13-а, від 26.06.2018 у справі №826/18513/16, колегія суддів зазначає, що такі винесені за інших обставин справи, оскільки в даних справах контролюючим органом питання своєчасності сплати податків перевірялися під час камеральної перевірки до 01.01.2017, тобто до того, як у податкового органу з'явились підстави для проведення камеральних перевірок платників податків щодо своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання. Натомість, у справі № 826/1232/18 податковим органом питання своєчасності сплати податків позивачем перевірялися під час камеральної перевірки 29.09.2017, тобто, після змін в законодавстві.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до помилкового вирішення справи.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що порушення норм матеріального права призвели до помилкового вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби задовльнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 липня 2018 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «ДВ Нафтогазовидобувна компанія» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 14 листопада 2018 року.

Головуючий суддя В.Ю.Ключкович

Судді О.М. Ганечко

Є.О. Сорочко