Справа № 805/4465/18-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 листопада 2018 року справа №805/4465/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії головуючого судді Ястребової Л.В., суддів Компанієць І.Д., Міронової Г.М., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 серпня 2018 р. (складене в повному обсязі 06 серпня 2018 року в м. Слов`янськ Донецької області) у справі № 805/4465/18-а (головуючий І інстанції Галатіна О.О.) за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради (далі відповідач), в якому просила: визнати протиправним та скасувати повідомлення від 24 травня 2018 року №08/2066 Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради Донецької області, щодо відмови у видачі «Посвідчення члена сім`ї загиблого»; зобов`язати розглянути її заяву про надання статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та прийняти відповідне рішення згідно Порядку надання статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» деяким категоріям осіб (а.с.5).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що її чоловік був учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Тому вважає, що на неї розповсюджується дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Позивач, звернулась до відповідача з письмовою заявою з приводу видачі їй посвідчення члена сім`ї загиблого.

24 травня 2018 року отримала відповідь № 08/2066 (а.с.9) з якої вбачається, що позивачу відмовлено у видачі посвідчення, у зв`язку з тим, що у позивача, як у дружини померлого ліквідатора аварії на ЧАЄС, відсутні правові підставі для встановлення статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана згідно з пунктом 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Позивач вважає таке рішення відповідача неправомірним, тому звернулась з даним позовом до суду.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 805/4465/18-а в задоволенні адміністративного позову було відмовлено повністю (а.с.29-30).

Не погодившись з таким рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення прийнято з істотними порушеннями норм права. Просить судове рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги наведено практично ті самі доводи, які були викладені в позовній заяві та протягом розгляду справи в суді першої інстанції.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за п.2 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст.308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів апеляційної скарги.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 (а.с.6-7).

Як встановлено судом першої інстанції та під час апеляційного розгляду, ОСОБА_2 (чоловік позивача) був інвалідом 1 групи та мав право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни, інвалідів війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 (а.с.15).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.8). Відповідно до експертного висновку ЦМЕК МОЗ та МНС України № 5966 від 23 жовтня 2017 року № 5966 (а.с.16) встановлено, що захворювання, що призвело до смерті ОСОБА_2 , пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС.(а.с. 16).

Правовий статус ветеранів війни визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин (далі Закон №3551-ХII).

В преамбулі до Закону №3551-ХII зазначено, що цей Закон визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Поширення чинності Закону №3551-ХII на дружину померлої особи є похідними від приналежності такої особи до ветеранів війни.

Згідно статті 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено, що ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до інвалідів війни належать також інваліди з числа: військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.

Згідно з пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 року № 20-РП/04 ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи бойових діях на території інших держав. Розділ 11 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» визначає поняття і зміст статусу ветеранів війни (учасників бойових дій, інваліди війни, учасники війни) та осіб, на яких поширюється дія його положень. Це колишні військовослужбовці, які безпосередньо як у воєнний, так і в мирний час виконували інші обов`язки військової служби та тилового забезпечення, пов`язані з необхідністю захисту Батьківщини, у тому числі з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій.

Із врахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ОСОБА_2 , який мав пільги для інвалідів Вітчизняної війни і помер від захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, відповідно дж ост. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» належить до інвалідів війни, а згідно ст.. 4 Закону до ветеранів війни.

Частиною 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що чинність цього Закону поширюється на сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у ст.. 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісті) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів.

Отже, зі змісту цієї норми слідує, що чинність Закону «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» поширюється і на членів сім`ї військовослужбовців, які померли внаслідок захворювання, одержаного в період проходження військової служби.

Відповідно довідки військової частини від 19.08.1986 р. (а.с.14) ОСОБА_2 був призваний на навчальні збори, виконував обов`язки в військовій частині № НОМЕР_4 в період з 08.07.1986 р. по 22.08.1986 р. та згідно додатку до довідки військової частини № НОМЕР_4 від 19.01.1987 р. № 116 (а.с.13) був призваний як військовозобов`язаний запасу.

Слід зазначити, що у розмінні абзаців 4, 7 п. 1 ст. 10 наведеного Закону до членів сім`ї загиблих (тих, які пропали безвісті) військовослужбовців, партизанів та інших осіб, зазначених у цій статті, належать, зокрема, один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, погодився з доводами відповідача, що факт надання пільг, встановлених законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни надані саме ОСОБА_2 , проте п. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не передбачено статусу члена сім`ї померлого ліквідатора аварії на ЧАЕС, що є помилковим.

Щодо доводів позивачки, що особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (стаття 10 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом "Посвідчення члена сім`ї загиблого" суд зазначає наступне.

Порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни встановлені Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302.

Згідно з пунктом 2 Положення посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на основі якого надаються відповідні пільги і компенсації.

Пунктом 4 Положення передбачено, що особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (стаття 10 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом "Посвідчення члена сім`ї загиблого".

Абзацом 2 пункту 7 даного Положення встановлено, що «Посвідчення інваліда війни», «Посвідчення учасника війни», відповідні нагрудні знаки, «Посвідчення члена сім`ї загиблого» видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

Отже, як вбачається із матеріалів справи, у позивача наявні всі юридичні підстави для встановлення статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

При таких обставинах суд дійшов висновку, що відповідачем порушено вимоги статті 19 Конституції України та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Позивач звернулася з позовними вимогами про зобов`язання відповідача розглянути її заяву про надання статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та прийняти відповідне рішення. Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне для повного захисту права позивача вийти за межі позовних вимог та прийняти рішення про зобов`язання відповідача встановити позивачу статус члена сім`ї померлого інваліда війни відповідно до вимог ст.. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та згідно Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни видати відповідне посвідчення.

Щодо розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 1 статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 6 статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції або Верховний Суд України, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до квитанції №14 від 20.09.2018 року, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1057,20 гривень за подання апеляційної скарги (а.с. 45).

Враховуючи вищевикладене суд апеляційної інстанції зазначає про необхідність стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради витрати по сплаті судового збору у розмірі 1057,20 гривень у зв`язку з задоволенням позовних вимог позивача у повному обсязі.

Статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку, що судом першої інстанції судове рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Повний текст постанови складений 19 листопада 2018 року.

Керуючись статтями 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного

судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 серпня 2018 р. у справі №805/4465/18-а скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні задовольнити частково.

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради Донецької області встановити ОСОБА_1 статус члена сім`ї померлого інваліда війни, відповідно до вимог ст.. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та згідно Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 року № 302 видати відповідне посвідчення.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (індивідуальний податковий номер - НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради (код ЄДРПУО - 25953178, місцезнаходження: 84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Б. Горбатюка, 57) витрати по сплаті судового збору в сумі 1057,20 грн. (одна тисяча п`ятдесят сім гривень 20 копійок ).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді І.Д. Компанієць

Г.М. Міронова