Справа № 808/841/15
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

13 листопада 2018 року

Київ

справа №808/841/15

адміністративне провадження №К/9901/8382/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

розглянувши у судовому засіданні без повідомлення сторін касаційну скаргу Приватного підприємства «Корида» на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 3 серпня 2015 року (судді: С.Ю. Чумак (головуючий), М.М. Гімон, І.В. Юрко) у справі № 808/841/15 за позовом Приватного підприємства «Корида» до Бердянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. Приватне підприємство «Корида» (далі - позивач, ПП «Корида») звернулось до суду з позовом до Бердянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (далі - відповідач, контролюючий орган, Бердянська ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22.08.2014 № , яким контролюючим органом на підставі Указу Президента України № 436/95 від 12.06.1995 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 13 964,73 грн.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що податкове повідомлення-рішення від 22.08.2014 № є протиправним, оскільки ґрунтується на безпідставних висновках контролюючого органу, яких він дійшов за результатами фактичної перевірки ПП «Корида», оскільки у позивача наявні передбаченні чинним законодавством первинні документи, що підтверджують витрачені на бензин готівкові кошти по авансовим звітам за 2011-2014 роки. Крім того, позивач посилається на те, що контролюючим органом не було надано позивачу можливості ознайомитись з актом перевірки та не було надано його копію, що суперечить вимогам Податкового кодексу України.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 20 травня 2015 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано винесене Бердянською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області податкове повідомлення-рішення від 22.08.2014 № .

4. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем було надано до суду первинні документи, а саме - оригінали документів (фіскальних чеків) на підтвердження сплати готівкових коштів за бензин по авансовим звітам за період 2011-2014 роки у розмірі 13 964,73 грн (по авансових звітах зазначених в акті перевірки), якими спростовується висновок контролюючого органу про відсутність у позивача підтверджуючих документів на витрачені на бензин готівкові кошти по авансовим звітам.

5. Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Бердянська ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи просила скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 20 травня 2015 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПП «Корида» у повному обсязі.

6. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 3 серпня 2015 року скасовано постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 20 травня 2015 року. Рішення суду апеляційної інстанції обґрунтоване тим, що на момент проведення перевірки, документами (фіскальними чеками) на підтвердження здійснення витрат готівки на придбання бензину, авансові звіти в повному обсязі підтверджені не були.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

7. Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції, ПП «Корида» подало касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 3 серпня 2015 року та прийняти нове рішення, яким залишити в силі постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 20 травня 2015 року.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

8. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 6 серпня 2014 року посадовими особами контролюючого органу проведено фактичну перевірку ПП «Корида», за результатами якої складено акт від 07.08.2014 № 0153/08/01/22/19280195. За результатами перевірки контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем п. 2.11 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637.

На підставі акту перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 22.08.2014, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 13 964,73 грн.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення став висновок контролюючого органу про звітування за витрачені на бензин готівкові кошти по авансовим звітам без надання підтверджуючих документів, а саме по авансовому звіту № 6 від 31.08.2011 сума витрачених коштів не підтверджена документально склала 207,00 грн, по авансовому звіту № 7 від 31.10.2011 - 411,00 грн, по авансовому звіту № 8 від 30.11.2011 - 444,80 грн, по авансовому звіту № 1 від 31.01.2012 - 415,70 грн, по авансовому звіту № 2 від 29.02.2012 - 249,94 грн, по авансовому звіту № 3 від 31.03.2012 - 219,92 грн, по авансовому звіту № 4 від 30.04.2012 - 449,89 грн, по авансовому звіту № 5 від 31.05.2012 - 1422,73 грн, по авансовому звіту № 6 від 30.06.2012 - 749,79 грн, по авансовому звіту № 7 від 31.07.2012 - 1449,55 грн, по авансовому звіту № 8 від 31.08.2012 - 1049,75 грн, по авансовому звіту № 9 від 30.09.2012 - 249,91 грн, по авансовому звіту № 10 від 31.10.2012 - 1048,49 грн, по авансовому звіту № 11 від 31.12.2012 - 500,00 грн, по авансовому звіту № 1 від 28.02.2013 - 1000,00 грн, по авансовому звіту № 2 від 31.03.2013 - 339,91 грн, по авансовому звіту № 3 від 30.04.2013 - 849,93 грн, по авансовому звіту № 4 від 31.05.2013 - 249,92 грн, по авансовому звіту № 5 від 30.06.2013 - 249,98 грн, по авансовому звіту № 6 від 31.07.2013 - 299,97 грн, по авансовому звіту № 7 від 31.08.2013 - 242,47 грн, по авансовому звіту № 8 від 30.09.2013 - 711,91 грн, по авансовому звіту № 9 від 250,03 грн, по авансовому звіту № 4 від 30.04.2014 - 499,95 грн, по авансовому звіту № 5 від 30.05.2014 - 292,00 грн, по авансовому звіту № 6 від 27.06.2014 - 110,19 грн, усього сума витрачених готівкових коштів, яка не підтверджена документально - 13 964,73 грн.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

9. В доводах касаційної скарги позивач цитує норми матеріального та процесуального права, перелічує порушення, які на його думку допущено контролюючим органом та вказує на неврахування судом апеляційної інстанції того, що контролюючим органом було порушено норми податкового законодавства України, зокрема, щодо неотримання позивачем акта перевірки для ознайомлення, а також того, що позивачем було надано до суду першої інстанції оригінали всіх необхідних первинних документів (фіскальних чеків) на підтвердження здійснення витрат готівки на придбання бензину, а тому авансові звіти були підтверджені в повному обсязі.

10. Відповідач надіслав заперечення на касаційну скаргу, в якому вказує на правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права та просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.

11. Касаційний розгляд справи проведено у судовому засіданні, відповідно до статті 344 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ, що діє з 15 грудня 2017 року).

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

12. Податковий кодекс України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин):

12.1. Підпункт 75.1.3 пункту 75.1 статті 75.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

13. Пункт 1 Указу Президента України № 436/95 від 12.06.1995 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки».

Установити, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами- громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу за проведення готівкових розрахунків без подання одержувачем коштів платіжного документа (товарного або касового чека, квитанції до прибуткового ордера, іншого письмового документа), який би підтверджував сплату покупцем готівкових коштів, - у розмірі сплачених коштів.

14. Пункти 2.11, 7.41, 7.47 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затверджене постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637.

14.1. П. 2.11. Видача готівкових коштів під звіт або на відрядження (далі - під звіт) здійснюється відповідно до законодавства України. Видача готівкових коштів під звіт на закупівлю сільськогосподарської продукції та заготівлю вторинної сировини, крім металобрухту, дозволяється на строк не більше 10 робочих днів від дня видачі готівкових коштів під звіт, а на всі інші виробничі (господарські) потреби на строк не більше двох робочих днів, уключаючи день отримання готівкових коштів під звіт. Якщо підзвітній особі одночасно видана готівка як на відрядження, так і для вирішення в цьому відрядженні виробничих (господарських) питань (у тому числі для закупівлі сільськогосподарської продукції у населення та заготівлі вторинної сировини), то строк, на який видана готівка під звіт на ці завдання, може бути продовжено до завершення терміну відрядження. Видача відповідній особі готівкових коштів під звіт проводиться за умови звітування нею у встановленому порядку за раніше отримані під звіт суми. Звітування за одержані під звіт готівкові кошти здійснюється відповідно до законодавства України.

14.2. П. 7.41. Під час перевірки правильності оформлення видач готівки під звіт як на відрядження, так і на інші потреби встановлюється достовірність підтвердних документів, що додаються до звітів про використання коштів.

14.3. П. 7.47. Для перевірки використовуються потрібні касові та розрахункові документи підприємства (підприємця) (касова книга, касові ордери, журнал реєстрації прибуткових і видаткових касових документів, звіти працівників щодо витрачання підзвітних сум), а також документи, що підтверджують здійснені покупцем (замовником) витрати готівки під час придбання товарів, оплати наданих послуг та виконаних робіт (касові та товарні чеки, розрахункові квитанції, квитанції до прибуткових касових ордерів, інші розрахункові документи, а також рахунки-фактури, податкові накладні, договори на поставку продукції, надання послуг, виконання робіт, товарно-транспортні накладні тощо).

15. Пункт 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку затверджене Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88.

Первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

16. Кодекс адміністративного судочинства України (у редакції Закону, що діяв на момент прийняття рішення судом апеляційної інстанції):

16.1. Частина друга статті 71.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

17. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).

18. Доводи касаційної скарги не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені у адміністративному позові, запереченні на апеляційну скаргу та з урахуванням яких суди попередніх інстанцій вже надавали оцінку встановленим обставинам справи. У ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції було надано належну оцінку доказам, наданих позивачем та зібраних судами на підставі статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції на час прийняття судами рішень).

19. Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що підставою для притягнення позивача до відповідальності за порушення пункту 2.11 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні є відсутність платіжного документа, який би підтверджував сплату покупцем готівкових коштів.

Судом апеляційної інстанції не було надано належної оцінки доводам позивача, що ним в процесі судового розгляду справи було надано до суду першої інстанції оригінали всіх необхідних первинних документів (фіскальних чеків) на підтвердження здійснення витрат готівки на придбання бензину по авансовим звітам за 2011-2014 роки і такі у нього були на час проведення перевірки. Крім того, відповідність та повноту (щодо дати складання, суми, одиниць виміру тощо) наданих позивачем первинних документів було підтверджено відповідачем, що ним не заперечується (ні в поданій контролюючим органом апеляційній скарзі, ні в поданому запереченні на касаційну скаргу).

Враховуючи положення частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону, що діяв на момент прийняття рішення судом апеляційної інстанції), колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку щодо непідтвердження позивачем здійснених покупцем готівкових витрат у розмірі 13 964,73 грн на придбання бензину по авансовим звітам за 2011-2014 роки.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

20. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

21. Суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону (частина перша статті 352 Кодексу адміністративного судочинства України).

22. З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд апеляційної інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права, у частині неправильного тлумачення закону та порушення норм процесуального права та скасував рішення суду першої інстанції, яке відповідає закону, що є підставою для скасування такого судового рішення, а тому касаційна скарга Приватного підприємства «Корида» на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 3 серпня 2015 року підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 352, 355, 356, 359, пунктом 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного суду України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного підприємства «Корида» задовольнити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 3 серпня 2015 року у справі № 808/841/15 скасувати, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 20 травня 2015 року в даній справі залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер

І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова ,

Судді Верховного Суду