Справа № 810/4408/17
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/4408/17 Суддя (судді) першої інстанції: Виноградова О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

Суддів: Епель О.В.,

Степанюка А.Г.,

при секретарі: Мідянці А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 червня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області, Головного управління Державної казначейської служби України в Київській області, Київської обласної державної адміністрації, третя особа: Потіївська сільська рада, про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 звернулася до суду з даним позовом, в якому просила визнати протиправною бездіяльність Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області та зобов'язати її вчинити усі законодавчо передбачені дії для проведення позачергового капітального ремонту її житлового будинку, скласти проектну документацію по проведенню капітального ремонту будинку; зобов'язати Головне управління Державної казначейської служби України в Київській області виділити та перерахувати на рахунок Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області з Державного бюджету України кошти, необхідні для проведення вказаного ремонту; зобов'язати Київську обласну державну адміністрацію забезпечити контроль за виконанням Білоцерківською районною державною адміністрацією Київської області усіх законодавчо передбачених дій для проведення позачергового капітального ремонту її житлового будинку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона, як донька померлого у 2001 році ветерана Великої Вітчизняної Війни та інвалід з дитинства, має право на безкоштовний ремонт будинку, який отримала у спадщину після смерті батька, проте, упродовж тривалого часу її неодноразові звернення про проведення такого ремонту ігноруються.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 27 червня 2018 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду справи сторони до суду не прибули, тому, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом установлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 є інвалідом ІІ групи з дитинства, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_1

Позивачу належить на праві власності будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1

Позивач вважає, що відповідачі зобов'язані здійснити капітальний ремонт цього будинку за кошти державного бюджету, оскільки вона є людиною похилого віку, інвалідом ІІ групи з дитинства, єдиним джерелом доходу якої є пенсійна виплата, а тому вона звернулися до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відмовляючи у задоволені адміністративного позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачі діяли на підставі та в межах своїх повноважень, у відповідності до вимог законодавства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до п.2-5 Порядку проведення безоплатного капітального ремонту власних житлових будинків і квартир осіб, що мають право на таку пільгу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 №565 (далі - Порядок №565), безоплатний капітальний ремонт власних житлових будинків і квартир проводиться за місцем постійного проживання і реєстрації особи, що має право на зазначені у пункті 1 цього Порядку пільги.

Безоплатному капітальному ремонту підлягає житловий будинок чи квартира, які належать особі, що має право на пільгу, на праві приватної, зокрема спільної, власності.

Безоплатний капітальний ремонт проводиться виходячи з розрахунку 21 кв. метр загальної площі будинку, квартири на кожну особу, що має право на пільгу.

Для проведення безоплатного капітального ремонту особа, що має право на пільгу, подає до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування за місцем свого постійного проживання і реєстрації письмову заяву за формою згідно з додатком 1.

У разі коли серед членів сім'ї особи, що має право на пільгу, які проживають і зареєстровані у тому самому будинку, квартирі, є особи, що мають право на таку саму пільгу, вони також подають заяву до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. При цьому подані заяви розглядаються разом.

Періодичність проведення безоплатного капітального ремонту визначається органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за місцем постійного проживання і реєстрації особи, що має право на пільги, але не частіше одного разу на 10 років.

Особа, що має право на пільгу, яка проживає в будинку, квартирі менш як 10 років, для підтвердження факту її невикористання протягом останніх 10 років подає довідку з попереднього місця проживання, що додається до заяви.

Для вирішення питання щодо проведення безоплатного капітального ремонту орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування утворює комісію у складі спеціалістів житлово-експлуатаційних і ремонтно-будівельних організацій, представників органу, що фінансує виконання ремонтних робіт (є головним розпорядником коштів місцевого бюджету), органу технічної інвентаризації та інших уповноважених осіб.

Співголовами комісії призначаються заступник керівника органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування та керівник органу, що є головним розпорядником коштів місцевого бюджету.

Рішення про проведення безоплатного капітального ремонту приймається у місячний строк після подання заяви особою, що має право на пільгу, на підставі результатів обстеження комісією будинку, квартири. Обстеження проводиться у присутності особи, яка подала заяву.

Відповідно до п. 10, 11 Порядку №565 Кошторисний розрахунок і вартість безоплатного капітального ремонту затверджуються рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування за поданням комісії і не підлягають зміні.

Затверджені кошторисний розрахунок і вартість безоплатного капітального ремонту передаються у встановленому законодавством порядку до органу, що є головним розпорядником коштів місцевого бюджету, для подальшої роботи.

Відповідно до з ст. 13 Законом України «Про місцеві державні адміністрації» від 9 квітня 1999 р. № 586-XIV (далі - Закон № 586-XIV) місцева державна адміністрація, зокрема:

- складає і подає на затвердження ради проект відповідного бюджету та забезпечує його виконання; звітує перед відповідною радою про його виконання;

- подає в установленому порядку до органів виконавчої влади вищого рівня фінансові показники і пропозиції до проекту Державного бюджету України, пропозиції щодо обсягу коштів Державного бюджету України для їх розподілу між територіальними громадами, розмірів дотацій і субсидій, дані про зміни складу об'єктів, що підлягають бюджетному фінансуванню, баланс фінансових ресурсів для врахування їх при визначенні розмірів субвенцій, а також для бюджетного вирівнювання виходячи із забезпеченості мінімальних соціальних потреб;

- здійснює фінансування підприємств, установ та організацій освіти, культури, науки, охорони здоров'я, фізичної культури і спорту, соціального захисту населення, переданих у встановленому законом порядку в управління місцевій державній адміністрації вищими органами державної та виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад, а також заходів, пов'язаних із розвитком житлово-комунального господарства, благоустроєм та шляховим будівництвом, охороною довкілля та громадського порядку, інших заходів, передбачених законодавством;

- у спільних інтересах територіальних громад об'єднує на договірній основі бюджетні кошти з коштами підприємств, установ, організацій та населення для будівництва, розширення, реконструкції, ремонту та утримання виробничих підприємств, транспорту, мереж тепло-, водо-, газо-, енергозабезпечення, шляхів, зв'язку, служб з обслуговування населення, закладів охорони здоров'я, торгівлі, освіти, культури, соціального забезпечення житлово-комунальних об'єктів, в тому числі їх придбання для задоволення потреб населення та фінансує здійснення цих заходів.

Як установлено судом першої інстанції, 22 лютого 2006 р. постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі № 2а-182 було задоволено позов позивача про визнання нечинною відмови у здійсненні капітального ремонту житлового будинку від 19 липня 2005 р. № С-13-05-321, та зобов'язано Білоцерківську районну державну адміністрацію Київської області вчинити відповідні дії для проведення позачергового безоплатного капітального ремонту будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

При цьому, відповідно до постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі № 2а-4054/2008, яка набрала законної сили 23 травня 2008 р., постанова від 22 лютого 2006 р. у справі № 2а-182 виконана.

У зв'язку з наведеним 01.06.2012 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №32165913 з примусового виконання виконавчого листа № 2а-182/06.

Незважаючи на викладене, Білоцерківською РДА на виконання Доручення Президента України вих. № 1-1 було виконано ряд будівельних робіт по капітальному ремонту будинку позивача, про що складено акти приймання виконаних будівельних робіт № 1 та № 2.

29 листопада 2016 р. позивач звернулася до Білоцерківської РДА із заявою, в якій просила виконати обіцянку «бувшого» Президента України ОСОБА_5, колишнього голови Київської ОДА ОСОБА_6, колишнього голови Білоцерківської РДА - ОСОБА_7 та прокурора Білоцерківського району - Римаря М.О. та надати їй допомогу в будівництві приміщень, які непридатні до експлуатації.

30 листопада 2016 р. відповідач листом № С-02-11-47 відмовив позивачу у задоволенні її заяви з посиланням на те, що поставленні у ній питання не входять до переліку питань, які вирішуються на сесії районної ради. Крім того, у вказаному листі зазначалося, що оскільки вказані в заяві позивача особи вже не займають вищезазначені посади Білоцерківська РДА позбавлена можливості переслати за належністю заяву позивача.

Як вже зазначалося, позивач просить суд визнати бездіяльність Білоцерківської РДА незаконною, зобов'язати вчинити усі законодавчо передбачені дії для проведення позачергового капітального ремонту житлового будинку № НОМЕР_3 та зобов'язання відповідача 1 скласти проектну документацію по проведенню капітального ремонту будинку. Вважає, що бездіяльність відповідача полягала у непроведенні позачергового капітального ремонту будинку № НОМЕР_3.

Водночас, Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 10 травня 2012 року було винесено постанову у справі № 1003/589/2012, якою відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 про зобов'язання управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області призначити, нараховувати та сплачувати їй щомісячне підвищення до пенсії як члену сім'ї інваліда Великої Вітчизняної війни. Так, під час розгляду даної справи судом було встановлено, що позивач (ОСОБА_3.) не належить до членів сімей осіб, визначених у ст. 10 Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а отже, відсутні підстави для призначення, нарахування і виплати їй щомісячного підвищення до пенсії як члену сім'ї померлого інваліда Великої Вітчизняної війни.

При цьому, як вбачається з листа першого заступника начальника Управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області на адресу начальника Управління праці та соціального захисту населення Білоцерківської райдержадміністрації від 02 липня 2012 р. № 6460/04 було відкликано довідку за № 05/779 від 25 лютого 2002 р., видану позивачу, як таку, що було видано помилково.

Таким чином, на дату звернення до суду у позивача були відсутні пільги, передбачені п. 1 ст. 10 Закон № 3551-XII та Порядку № 565, а отже і відсутні права на проведення безоплатного капітального ремонту будинку № НОМЕР_3 в порядку, визначеному п. 1 Порядку № 565.

При цьому, вимоги до Головного управління Державної казначейської служби України в Київській області, Київської обласної державної адміністрації не підлягають задоволенню як похідні.

Разом з тим, як вбачається з наданого до матеріалів справи свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1

Правовідносини у цій справі не допускають правонаступництва.

З аналізу ч. 1 ст. 319 КАС України вбачається, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно ст. 238 цього Кодексу, зокрема, у разі смерті фізичної особи, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Разом з цим, за змістом ч. 3 ст. 319 КАС України, якщо судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи - сторони у спорі, що не допускає правонаступництва, після ухвалення такого рішення не може бути підставою для застосування вимог частини першої цієї статті.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.06.2018 (справа №800/281/18 (П/9901/281/18).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи і судове рішення ухвалено у відповідності до норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для скасування рішення не вбачається.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий-суддя Л.В.Губська

Судді О.В.Епель

А.Г.Степанюк