Справа № 821/555/18
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2018-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2018 р.м.ОдесаСправа № 821/555/18

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,
судді -Джабурія О.В.,
судді -Вербицької Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Новозбур'ївської сільської ради Єременко Андрія Миколайовича, третя особа: ОСОБА_6, про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

В березні 2018 року ОСОБА_4 (надалі - позивач) звернувся до суду з позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Новозбур'ївської сільської ради Єременко А.М. (надалі - відповідач, реєстратор), в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення реєстратора №35512836 від 02.06.2017 року про скасування державної реєстрації права власності.

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що рішення реєстратора про скасування державної реєстрації права власності позивача на квартиру є протиправним, оскільки, для рішення Херсонського міського суду по справі 766/10927/16, яким визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, не могло бути підставою для прийняття такого рішення. Також позивач зазначив, що особо, яка звернулась до відповідача із заявою про вчинення спірних реєстраційних дій - ОСОБА_6 не міг бути заявником у відповідності до п.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для вчинення реєстраційної дії в розумінні п.2 ч.1 ст.24 цього Закону. Крім того, позивач вказує на те, що на час вчинення спірних реєстраційних дій на вказану квартиру було накладено арешт, який не скасовано.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 26.04.2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти по справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору купівлі-продажу від 16.07.2010 року позивач купив у ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_2.

Рішенням Херсонського міського суду від 13.12.2016 року по справі №766/10927/16-ц позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_7, третя особа ОСОБА_9 задоволено, визнано недійсними договори купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 в тому числі і договір купівлі-продажу між ОСОБА_7 та ОСОБА_4, укладений 16.07.2010 року.

Вказане рішення Херсонського міського суду від 13.12.2016 року залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 06.04.2017 року та вступило в законну сили.

03.07.2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою на вказані вище рішення.

02.06.2017 року за заявою ОСОБА_6 реєстратором було прийнято спірне рішення про скасування державної реєстрації права власності позивача на вказану квартиру.

Після прийняття вищезазначених рішень суду, ОСОБА_6 31.08.2017 року уклала з Департаментом ЖКГ Херсонської міської ради договір найму житлового приміщення вказаної квартири.

Відповідно до свідоцтва про право власності від 10.10.2017 року ОСОБА_6 приватизувала спірну квартиру.

01.12.2017 року ухвалою Херсонського міського суду за заявою ОСОБА_6 скасовано заходи забезпечення позову по справі №2-а-3396/10/2110 щодо заборони відчуження вказаної квартири, який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон за №10458764.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суду першої інстанції, виходив з того, що відповідачем не було порушено вимог законодавства при проведенні спірних реєстраційних дій.

Колегія суддів погоджується з цим висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Щодо юрисдикції даного спору.

Відповідно до ч.1 ст.4 КАС України, адміністративне судочинство - діяльність адміністративних судів щодо розгляду і вирішення адміністративних справ у порядку, встановленому цим Кодексом; адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Частиною 1 ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Як вже зазначено вище, спірна державна реєстрація проведена лише на підставі рішення Херсонського міського суду від 13.12.2016 року по справі №766/10927/16-ц на думку позивача, є таким, що не дає підстав для спірної реєстрації.

Отже, предметом оцінки суду у даній справі є не цивільно-правові відносини щодо прав власності на вищевказану квартиру, а виключно дотримання відповідачем встановленої законом процедури проведення державної реєстрації на підставі рішення суду, внаслідок якої в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відбулась зміна власника цієї квартири.

Відповідно, якщо у справі спір про право відсутній, а дослідженню підлягають виключно владні, управлінські рішення та дії Держреєстратора, який у межах спірних правовідносин діє як суб'єкт владних повноважень, то спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Такий висновок відповідає правовій позиції, яка висвітлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.04.2018р. по справі № 826/9928/15 та від 14.03.2018 року по справі №619/2019/17.

Відтак, даний спір цілком правомірно був розглянутий судом першої інстанції за правилами адміністративного судочинства.

Оцінюючи правомірність проведення відповідачем спірної державної реєстрації про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності позивача на вказану квартиру, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-IV (надалі - Закон №1952) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (надалі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст.19 вказаного закону рішення суду, що набрало законної сили, є підставою для державної реєстрації прав.

Тобто, рішення суду, що набрало законної сили, може бути як підставою для реєстрації виникнення права власності на нерухоме майно, так і підставою для реєстрації припинення такого права.

Такими чином, рішення Херсонського міського суду від 13.12.2016 року по справі №766/10927/16-ц, яке набрало законної сили, є підставою для вчинення реєстраційних дій відносно вищевказаної квартири.

Статтею 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952 (надалі - Закон №1952) встановлені особливості проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів.

Дана норма закону містить наступні положення:

- реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником (ч.1);

- державна судова адміністрація України у день набрання законної сили рішенням суду, яке передбачає набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора, забезпечує передачу до Державного реєстру прав примірника такого судового рішення (ч.2);

- державний реєстратор, що перебуває у трудових відносинах з суб'єктом державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, за місцезнаходженням відповідного майна у день надходження відповідного рішення суду формує та реєструє необхідну заяву або реєструє рішення суду про заборону вчинення дій, пов'язаних з державною реєстрацією прав, чи рішення суду про скасування відповідного рішення суду (ч.3);

- інформаційна взаємодія між Державним реєстром прав та Єдиним державним реєстром судових рішень здійснюється інформаційно-телекомунікаційними засобами в електронній формі у порядку, визначеному Міністерством юстиції України спільно з Державною судовою адміністрацією України (ч.4).

Відповідно до Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22.12.2005 року №3262-IV та Постанови КМУ від 25.05.2006 року №740 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень» суд вносить до Реєстру всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі, не пізніше наступного дня після їх ухвалення або виготовлення повного тексту.

Таким чином, стаття 31-1 Закону №1952 з урахуванням обов'язкових положень Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22.12.2005 року №3262-IV та Постанови КМУ від 25.05.2006 року №740 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень», направлена на те, щоб зробити неможливим проведення реєстраційних дій на підставі нечинних або неіснуючих судових рішень.

Апелянт не посилається на те, що спірні реєстраційні дії проведені за відсутності в Єдиному державному реєстрі судових рішень інформації про зазначене рішення Херсонського міського суду від 13.12.2016 року по справі №766/10927/16-ц.

Частина 1 статті 23 Закону №1952 передбачає, що розгляд заяви про державну реєстрацію прав може бути зупинено державним реєстратором виключно у таких випадках: 1) подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством; 2) неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному у пункті 3 частини третьої статті 10 цього Закону, інформації про зареєстровані до 1 січня 2013 року речові права на відповідне нерухоме майно, якщо наявність такої інформації є необхідною для державної реєстрації прав.

Оскільки факт наявності в Єдиному державному реєстрі судових рішень інформації про рішення Херсонського міського суду від 13.12.2016 року по справі №766/10927/16-ц не заперечується, колегія суддів вважає, що у відповідача не було підстав для зупинення розгляду заяви ОСОБА_6 про проведення державної реєстрації.

Суд першої інстанції вірно відхилив посилання позивача на наявність у ОСОБА_6 права на подачу заяви державному реєстратору про скасування державної реєстрації права власності на квартиру за позивачем, оскільки саме за позовом ОСОБА_6 договір купівлі-продажу між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 визнано недійсним, а наявність вказаної реєстрації є перешкодою для реалізації прав ОСОБА_6 стосовно вказаної квартири, про які вказано у рішенні Херсонського міського суду від 13.12.2016 року по справі №766/10927/16-ц.

Також суд першої інстанції цілком обґрунтовано відхилив посилання позивача на наявність арешту на вказану квартиру на момент проведення спірних реєстраційних дій, зазначивши, що такий арешт було скасовано після прийняття спірного рішення реєстратора, і цей факт не може бути підставою для скасування судом спірного рішення відповідача.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 16 листопада 2018 року.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Джабурія О.В. Вербицька Н. В.