Справа № 367/3872/18
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2018-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2018 року № 367/3872/18

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Лисенко В.І.,

за участі: секретаря судового засідання Приходько Н.І.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представники відповідачі - не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Бучанської міської ради Київської області, Органу опіки та піклування Бучанської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Ірпінського міського суду Київської області звернулась ОСОБА_2 з позовом до Бучанської міської ради Київської області (надалі - відповідач1), Органу опіки та піклування Бучанської міської ради (надалі - відповідач2) про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Бучанської міської ради Київської області від 17.04.2018 №191.

Ухвалою Ірпінського міського суду від 15.06.2018 адміністративна справа була передана на розгляд до Київського окружного адміністративного суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим по справі визначено суддю Лисенко В.І.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач за рішенням суду від 19.10.2011 є власником 1/4 житлового будинку за адресою АДРЕСА_1. Як стало відомо позивачу, у травні 2018 року спірним рішенням відповідача1 було внесено зміни до рішення виконавчого комітету Бучанської міської ради від 15.12.2009 №500/3 "Про встановлення опіки", яким закріплено за малолітньою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1. Спірне рішення мотивоване тим, що у рішенні відповідача від 15.12.2009 №500/3 виявлено помилку щодо написання адреси помешкання, а саме АДРЕСА_1. Зазначає, що у м. Буча офіційно існує дві адреси АДРЕСА_1 , а тому, на думку позивача, вказане рішення є протиправним та таким, що порушує його право користування майном та створює перешкоди у розпорядженні ним.

Бучанська міська рада Київської області позовні вимоги не визнала, надіслала письмовий відзив, у якому зазначила, що оскаржуване рішення було прийнято у зв'язку з виявленням описки у пункті 3 рішення від 15.12.2009 №500/3, а саме: допущена описка в написанні адреси помешкання, право користування яким закріплено за малолітньою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та зазначена невірна адреса, а саме: АДРЕСА_1, яка офіційно зазначається як АДРЕСА_1. Відсутність адреси АДРЕСА_1 підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та службовою запискою в.о. завідувача відділом містобудування та архітектури в м. Буча. Також, наголошує, що є судові рішення, які набрали законної сили та якими встановлюється факт позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 та встановлено ОСОБА_3 статус дитини, позбавленої батьківського піклування і закріплено за нею право користування жилим приміщенням в будинку за адресою АДРЕСА_1, де вона мешкала з матір'ю. А тому, вважає, що спірне рішення прийнято у відповідності до вимог частини шостої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Орган опіки та піклування Бучанської міської ради проти позову також заперечував, надав до суду письмовий відзив, у якому зазначив, що оскаржуване рішення прийнято з метою забезпечення житлових прав неповнолітньої дитини ОСОБА_3 та покликане захистити дитину від посягань різного роду шахраїв. Зазначив, що рішення прийнято в межах повноважень, а тому підстав для його скасування не має.

Ухвалою суду від 20.08.2018 у даній справі відкрито загальне провадження.

Протокольною ухвалою суду від 17.10.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 08.11.2018.

У судове засідання, призначене на 08.11.2018, відповідачі, належним чином повідомлені про час, дату та місце судового розгляду, не з'явилися.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити в повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши учасників справи, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню у зв'язку з наступним.

Як убачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_5 є власником 1/4 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, м. Буча (а.с. 7).

Підставою для реєстрації права власності на майно слугувала ухвала Ірпінського міського суду від 19.10.2011 у справі №2-2196/11. Зі змісту зазначеної ухвали убачається, що ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі- продажу будинковолодіння та земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 у м. Буча. у ході розгляду справи була затверджена мирова угода, згідно якої сторони визнали дійсним договір купівлі - продажу та за ОСОБА_2 було визнано право власності на частину житлового будинку та земельної ділянки (а.с.13).

Рішенням Ірпінського міського суду від 27.06.2013, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 03.10.2013, у справі №22Ц-780/4627/2013 за позовом прокурора м. Ірпеня в інтересах малолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 визнано недійсними оспорювані правочини. Підставою для визнання договорів купівлі-продажу 1/4 житлового будинку по АДРЕСА_1 у м. Буча стало те, що на момент укладення договорів право користування жилим приміщенням в будинку мала малолітня ОСОБА_3, а укладення договорів передбачало згоду органів опіки та піклування, яка була відсутня. Також, у вказаному рішенні встановлено, що суду не доведено доказів, які підтверджують існування будинку АДРЕСА_1, який є відмінним від будинку по АДРЕСА_1 (а.с. 113-116).

У подальшому, рішенням виконавчого комітету Бучанської міської ради від 17.04.2018 №191 Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Бучанської міської ради 15.12.2009 №500/3 у зв'язку з виявленням помилки у пункті 3 рішення від 15.12.2009 №500/3, а саме: допущена описка в написанні адреси помешкання, право користування яким закріплено за малолітньою дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та зазначена невірна адреса: а саме АДРЕСА_1, яка офіційно зазначається як АДРЕСА_1, внесено зміни у пункт 3 рішення виконавчого комітету Бучанської міської ради 15.12.2009 №500/3 та викладено його в наступній редакції :"Закріпити за малолітньою, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, право користування житловим приміщенням за адресою: м. Буча, АДРЕСА_1. В інших частинах рішення залишити без змін" (а.с. 12-13).

Відсутність адреси АДРЕСА_1 підтверджується службовою запискою в.о. завідувача відділом містобудування та архітектури в м. Буча (а.с. 69).

Вважаючи, що спірне рішення відповідача-1 є протиправним та таким, що порушує його право користування майном та створює перешкоди у розпорядженні ним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно із статтею 6 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 №280/97-ВР виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.

Відповідно до частини першої статті 34 Закону до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, делеговані повноваження щодо вирішення у встановленому законодавством порядку питань опіки і піклування.

Як убачається з матеріалів справи, виконавчим комітетом Бучанської міської ради було прийнято рішення від 15.12.2009 №500/3 про встановлення опіки (а.с.12).

Згідно вказаного рішення малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, встановлено статус - дитина, позбавлена батьківського піклування та пунктом 3 закріплено за нею право користування житловим приміщенням за адресою: м. Буча, АДРЕСА_1.

Однак, як з'ясувалось, такої адреси не існує, а факт проживання з матір'ю був встановлений у судовому рішенні за адресою АДРЕСА_1

У зв'язку з чим, виконавчим комітетом Бучанської міської ради було прийнято рішення від 17.04.2018 №191 Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Бучанської міської ради 15.12.2009 №500/3 у зв'язку з виявленням помилки у пункті 3 рішення від 15.12.2009 №500/3, а саме: допущена описка в написанні адреси помешкання, право користування яким закріплено за малолітньою дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та зазначена невірна адреса: а саме АДРЕСА_1, яка офіційно зазначається як АДРЕСА_1, внесено зміни у пункт 3 рішення виконавчого комітету Бучанської міської ради 15.12.2009 №500/3 та викладено його в наступній редакції :"Закріпити за малолітньою, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, право користування житловим приміщенням за адресою: м. Буча, АДРЕСА_1. В інших частинах рішення залишити без змін".

Суд не вбачає з наданих позивачем доказів будь-яких порушень під час прийняття вказаного рішення, оскільки останнім було внесено лише зміни щодо букви адреси.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання позивача на той факт, що у м. Бучі існує і будинок по АДРЕСА_1 і АДРЕСА_1, оскільки це не відповідає дійсності та спростовується наявними в матеріалах справи доказами.

При цьому, судовим рішенням Ірпінського міського суду від 27.06.2013 у справі №22Ц-780/4627/2013 підтверджено факт проживання малолітньої ОСОБА_3 саме за адресою АДРЕСА_1, а не АДРЕСА_1 та її право користування житловим приміщенням за адресою: м. Буча, АДРЕСА_1.

Згідно із частиною четвертою статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

А тому, на думку суду, усуваючи помилку у адресі частини житлового будинку, право користування яким закріплено за малолітньою ОСОБА_3, відповідач при прийнятті спірного рішення діяв на підставі, у межах та у спосіб, передбачений законом.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частинами першою та другою КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв'язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено протиправність оскаржуваного рішення, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лисенко В.І.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення- 16 листопада 2018 р.