Справа № 160/7344/18
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2018-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 листопада 2018 року Справа № 160/7344/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд. у складі головуючого судді - Віхрової В.С., розглянувши у місті Дніпрі в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити певні дії, -
02.10.2018 р. ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (надалі - відповідач), в якій просить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області, які виразилися в непризначені ОСОБА_1 пенсії за особливі заслуги перед Україною відповідно до п.8 ст.1 Закону України "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною" з 17.05.2016 року та зобов'язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області здійснити призначення ОСОБА_1 пенсії за особливі заслуги перед Україною відповідно до п.8 ст.1 Закону України "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною" з 17.05.2016 року та виплатити різницю між належним та фактично сплаченим розміром пенсійних виплат, починаючи з 17.05.2016 року.
В обґрунтування позовної заяви вказано, що відповідачем протиправно відмовлено у призначенні та виплаті пенсії за особливі заслуги з 17.05.2016 р., оскільки рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.10.2017 р. у справі №211/2323/17 позивачу встановлено право на пільгову пенсію згідно п. «ж» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зобов'язано орган пенсійного фонду призначити таку пенсію з 17.05.2016 р.
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Дніпропетровського окружного адміністративного суду справа №160/7344/18 передана судді Віхровій В.С.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.10.2018 р. у справі відкрито спрощене провадження без виклику сторін.
Згідно з ч. 2 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Враховуючи положення ч.4 вказаної статі, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи № 160/7344/18 у спрощеному провадженні.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 261 КАС України відзив подається протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Згідно з ч.ч. 5, 8 ст. 261 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
29.10.2018 р. через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого відповідач заперечує проти позовних вимог, вказуючи, що Протоколом №6 від 26.05.2016 р. позивачу було відмовлено у призначенні пільгової пенсії п. «ж» ч.1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а тому права на пенсію за особливі заслуги ОСОБА_1 не мала та рішенням суду право на таку пенсію не визначено.
До відзиву на виконання ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.10.2018 р. долучено копію пенсійної справи ОСОБА_1
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
Згідно ст. 3 Конституції України в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод.
Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.
Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Тобто, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості, пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, виконанням трудових обов'язків і є однією з форм соціального захисту, цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, 17.05.2016 р. звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до п. «ж» ч.1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Рішенням УПФУ в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу, оформленим Протоколом від 26.05.2016 року № 6 позивачу відмовлено у призначені пенсії.

Постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 жовтня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа - ФОП ОСОБА_3 задоволено повністю; визнано неправомірними дії відповідача щодо відмови у призначені їй пенсії відповідно до п. «ж» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; визнано протиправним та скасовано рішення відповідача, відображене у Протоколі від 26.05.2016 року № 6 про відмову в призначенні їй пенсії відповідно до п. «ж» ч.1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; зобов'язано відповідача призначити та виплатити їй пенсію за віком на пільгових умовах у відповідності до п. «ж» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», здійснивши нарахування з 17.05.2016 р.

За результатами апеляційного та касаційного оскаржень, Постанова Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.10.2017 року набрала законної сили 23.05.2018 р.

Разом з тим, ОСОБА_1 отримала право на пенсію за віком з досягненням 50-річного віку (19.08.2017 р.) у відповідності до п.3 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у зв'язку з чим 02.10.2017 р. звернулась з заявою для призначення пенсії, в т.ч. за особливі заслуги.

З 20.08.2017 р. позивачу було призначено пенсію за віком у відповідності до ст.115 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та надбавку за особливі заслуги з 02.10.2017 р. (з дня звернення).

При цьому, пенсію за особливі заслуги за період з 17.02.2016 р. по 02.10.2017 р. пенсійним фондом нараховано не було, оскільки Протоколом №6 від 26.05.2016 р. ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пенсії, то права на призначення пенсії за особливі заслуги з 17.05.2016 р. позивач не мала. Відповідач вказав, що постановою Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 30.10.2017 р. призначення пенсії за особливі заслуги з 17.05.2016 р. також не передбачено (Лист Довгинцівського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) ГУ ПФУ у Дніпропетровській області №Б10676-18 від 20.07.2018 р.).

Таким чином, спірним в даному випадку є можливість призначення пенсії за особливі заслуги ОСОБА_1 з 17.05.2016 р.

Загальні умови, порядок нарахування та розмір пенсій визначаються, зокрема, законами України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-ХІІ (надалі - Закону України №1788), «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі - Закон України №1058).

Положенням ст. 1 Закону України № 1788 встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

За Законом України № 1788 призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років (ст.2).

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

За Законом України №1058 в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника (ст.9).

Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян регулюється спеціальними законами з урахуванням особливостей умов праці, характеру, складності і значущості виконуваної роботи, ступеня відповідальності, певних обмежень конституційних прав і свобод тощо.

Так, встановлення громадянам, які мають значні заслуги у сфері державної, громадської або господарської діяльності, досягнення у галузі науки, культури, освіти, охорони здоров'я, фізичної культури і спорту тощо, пенсій за особливі заслуги перед Україною передбачено Законом України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною» №1767-II від 01.01.2001 р. (надалі -Закон України №1767 у відповідній редакції).

Пунктом 8 ст. Закону України №1767 пенсії за особливі заслуги перед Україною встановлюються матерям, які народили п'ятеро і більше дітей та виховали їх до шестирічного віку. Якщо у разі смерті матері або позбавлення її батьківських прав виховання дітей до зазначеного віку здійснювалося батьком, право на пенсію за особливі заслуги надається батьку. При цьому враховуються діти, усиновлені в установленому законом порядку.

Статтею 2 Закону України №1767 визначено, що особам, зазначеним у пунктах 1, 3-5 статті 1 цього Закону, пенсії за особливі заслуги встановлюються Пенсійним фондом України.

Особам, зазначеним у пунктах 2, 6-8 статті 1 цього Закону, пенсії за особливі заслуги встановлюються органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері пенсійного забезпечення, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями.

Органи виконавчої влади, зазначені у частинах першій та другій цієї статті, здійснюють підготовку документів для встановлення пенсій за особливі заслуги.

У ст. 4 Закону України №1767 пенсії за особливі заслуги встановлюються громадянам, зазначеним у статті 1 цього Закону, які мають право на пенсію за віком, по інвалідності, у разі втрати годувальника та за вислугу років відповідно до закону.

Згідно положення ст. 5 Закону України №1767 пенсія за особливі заслуги встановлюється як надбавка до розміру пенсії, на яку має право особа згідно із законом, у таких розмірах прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність: від 35 до 40 відсотків - особам, зазначеним у пунктах 1 і 8 статті 1 цього Закону.

Розмір надбавки визначається відповідними органами виконавчої влади, зазначеними у статті 2 цього Закону, залежно від заслуг особи. У разі, коли особа одночасно має право на надбавки, зазначені в кількох пунктах статті 1 цього Закону, призначається та надбавка, яка є більшою у максимальному розмірі.

Пенсія за особливі заслуги призначається з дня звернення за встановленням пенсії, але не раніше дати набрання чинності положеннями Закону, що встановлює право на таку пенсію. Днем звернення за встановленням пенсії за особливі заслуги вважається день прийому заяви про порушення клопотання про встановлення пенсії за особливі заслуги з усіма необхідними документами. Якщо заява про встановлення пенсії за особливі заслуги надсилається поштою і при цьому подаються всі необхідні документи, то днем звернення за встановленням пенсії за особливі заслуги вважається дата, вказана на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. У разі, коли до заяви додані не всі необхідні документи, орган, що здійснює підготовку документів для встановлення пенсії за особливі заслуги, повідомляє заявнику, які документи повинні бути подані додатково. Якщо вони будуть подані не пізніше 3 місяців з дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за встановленням пенсії за особливі заслуги вважається день прийому або відправлення заяви про встановлення такої пенсії.

Згідно ст. 8 Закону України №1767 клопотання про призначення пенсій за особливі заслуги особам, зазначеним у пунктах 2, 6-8 статті 1 цього Закону, порушуються особами, зазначеними у частині першій цієї статті, або головами районних, районних у містах державних адміністрацій та міськими головами міст обласного значення.

Відповідно до ст. 10 Закону України №1767 питання про збільшення розміру пенсії за особливі заслуги у разі виявлення нових даних про заслуги особи розглядається відповідними органами виконавчої влади, зазначеними у статті 2 цього Закону, за клопотанням посадових осіб, зазначених у статті 8 цього Закону.

Пункт «ж» ч.1 ст. 13 Закону України №1788 вказує, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: жінки, які працюють у сільськогосподарському виробництві та виховали п'ятеро і більше дітей, - незалежно від віку і трудового стажу, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання цих вимог Уряд України прийняв постанову від 16 травня 1992 року №244 «Про порядок призначення пенсій на пільгових умовах жінкам, які працюють в сільськогосподарському виробництві та виховали п'ятеро і більше дітей» (надалі - Постанова №244).

Так, Кабінет Міністрів України встановив, що жінкам, які працюють в сільськогосподарському виробництві та виховали п'ятеро або більше дітей до 14-річного віку, в тому числі усиновлених, пенсії на пільгових умовах призначаються незалежно від віку та наявного трудового стажу (п.1).

Право на пенсію на вказаних у пункті І цієї постанови пільгових умовах мають жінки, які зайняті на постійній роботі у сільськогосподарському виробництві у колгоспах, державних господарствах, міжгосподарських підприємствах, кооперативах, орендних колективах, а також в фермерських та інших господарствах незалежно від форм власності та господарювання. Обчислення заробітку, призначення та виплата таких пенсій провадяться відповідно до чинного законодавства (п.2).

Таким чином, п. «ж» ч.1 ст. 13 Закону України №1788, Постанова №244 є спеціальними нормами, які визначають право на пільгову пенсію для жінок, які працюють на сільськогосподарському виробництві та виховали п'ятеро і більше дітей, - незалежно від віку і трудового стажу, тобто дана норма, на відміну від інших пунктів ст. 13 Закону України №1788, не містить прив'язки до віку та стажу особи, яка звернулася за такою пенсією, є пільговою пенсією, право на яку виникає за наявності не менше 5 дітей та обов'язкової зайнятості у сільськогосподарському виробництві на час звернення за призначенням пенсії.

Постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.10.2017 р. у справі №211/2323/17 позивачу визначено право на пенсію за п «ж» ч.1 ст. 13 Закону України №1788 з дня звернення, - 17.05.2016 р.

При цьому, питання щодо нарахування надбавки за особливі заслуги, предметом розгляду не було, відповідно рішення суду про зобов'язання органу пенсійного фонду призначити та виплатити ОСОБА_1 пільгову пенсію з 17.05.2016 р. у відповідності до п «ж» ч.1 ст. 13 Закону України №1788 стосується лише такої підстави та має бути виконано лише у цій частині.

Сама наявність рішення суду про зобов'язання нарахувати і виплатити пенсію у відповідності до п «ж» ч.1 ст. 13 Закону України №1788 не означає автоматичне нарахування надбавки за особливі заслуги.

Тому посилання позивача на вказане рішення суду не може бути прийнято судом як беззаперечну підставу для нарахування надбавки до пенсії за особливі заслуги згідно положень п.8 ст.1 Закону України №1767.

Крім того, ані матеріали справи, ані зміст рішень у справі №211/2323/17 не містять доказів того, що позивач звернулася з клопотанням про призначення пенсії за особливі заслуги одночасно з документами про призначення пільгової пенсії на підставі п. «ж» ч.1 ст. 13 Закону України №1788. Враховуючи положення ст. 5 Закону України №1767, якими визначено, що пенсія за особливі заслуги призначається з дня звернення за встановленням пенсії, але не раніше дати набрання чинності положеннями Закону, що встановлює право на таку пенсію, а днем звернення за встановленням пенсії за особливі заслуги вважається день прийому заяви про порушення клопотання про встановлення пенсії за особливі заслуги з усіма необхідними документами, у суду відсутні докази вважати день призначення пенсії і день звернення для призначення пенсії за особливі заслуги саме 17.05.2016 р.

Також, ані матеріали справи, ані зміст рішень у справі №211/2323/17 не містять доказів того, що Протоколом №6 від 26.05.2016 р. ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пільгової пенсії у відповідності до п. «ж» ч.1 ст. 13 Закону України №1788 разом із надбавкою за особливі заслуги. А відтак, докази розгляду питання про призначення надбавки за особливі заслуги ОСОБА_1, а саме можливість призначення, розповсюдження вимог Закону України №1767 на позивача та інші процесуальні питання, які виникають при здійсненні дискреційних повноважень органів пенсійного фонду при призначенні пенсії, відсутні.

Згідно рішення Конституційного Суду України № 8-рп/2005 від 11.10.2005 р. згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру. Зміст та обсяг права громадян на пенсійне забезпечення полягає у їх матеріальному забезпеченні шляхом надання трудових і соціальних пенсій, тобто щомісячних пенсійних виплат відповідного розміру у визначених законом випадках. Встановивши в законі правові підстави призначення пенсій, їх розміри, порядок обчислення і виплати, законодавець може визначати як загальні умови їх призначення, так і особливості набуття права на пенсію, включаючи для окремих категорій громадян пільгові умови призначення пенсії залежно від ряду об'єктивно значущих обставин, що характеризують трудову діяльність (особливості умов праці, професія, виконувані функції, кваліфікаційні вимоги, обмеження, ступінь відповідальності тощо). Законодавець повинен робити це з дотриманням вимог Конституції України, в тому числі принципів рівності та справедливості.

З огляду на викладене, враховуючи особливості призначення пенсій за особливі заслуги перед державою Україна, визначені спеціальними нормативно-правовими актами, наведеними вище, суд не встановив підстав для призначення ОСОБА_1 пенсії за особливі заслуги перед Україною відповідно до п.8 ст.1 Закону України №1767 з 17.05.2016 р.(з часу призначення пенсії відповідно до п. «ж» ч.1 ст.12 Закону України №1788 за постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.10.2017 р. у справі №211/2323/17).

Разом з тим, суд звертає увагу, що позивачу на підставі постанови Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.10.2017 р. у справі №211/2323/17 перераховано пенсію з 17.05.2016 р., надбавку за особливі заслуги призначено з 02.10.2017 р.

Згідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно до п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

За наведених обставин у сукупності, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 90, 139, 246-247, 249, 255, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити певні дії, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) Рішення не набрало законної сили 02.11.18 Суддя З оригіналом згідно Помічник судді В.С. Віхрова В.С. Віхрова Ю.Ю. Ковтун