Справа № 826/1386/17
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 листопада 2018 року № 826/1386/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючий суддя Арсірій Р.О., судді Кузьменко В.А., Огурцов О.П. при секретарі судового засідання Шевченко М.В., за участі представників учасників справи:

представники позивача: Коваленко Роман Олександрович, Руденко Валентин Миколайович;

представник відповідачів-1, -2: Третяк Ольга Вікторівна;

представник відповідача-3: Загородній Віталій Сергійович;

представник третьої особи-1: Герасимова Тетяна Ігорівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Бобровицьке АТП-17449» до Державної служби України з безпеки на транспорті, Конкурсного комітету з проведення конкурсу з перевезення пасажирів на міжміському і приміському маршрутах загального користування, які виходять за межі території області (міжобласний маршрут), Міністерства інфраструктури України за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору товариства з обмеженою відповідальністю «Луганська автотранспортна компанія-0777» та Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення в частині, зобов'язання вчинити дії, -

Суд прийняв до уваги таке:

Приватне акціонерне товариство «Бобровицьке АТП-17449» (далі - позивач, ПрАТ «Бобровицьке АТП-17449») звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач-1, Мінтранс), Конкурсного комітету з проведення конкурсу з перевезення пасажирів на міжміському і приміському маршрутах загального користування, які виходять за межі території області (міжобласний маршрут) (далі - відповідач-2, Комітет), Міністерства інфраструктури України (відповідач-3, Мінінфраструктури), за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору товариства з обмеженою відповідальністю «Луганська автотранспортна компанія-0777» (далі - третя особа-1, ТОВ «ЛАТК-0777») та Державної фіскальної служби України (далі - тертя особа-2), у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комітету, оформлене протоколом №5 від 31.08.2016 в частині щодо: «Згідно з підпунктом 1 пункту 12 Порядку, не допустити до участі у конкурсі ПрАТ «Бобровицьке АТП-17449», м. Бобровиця, Чернігівська область, як такого, що подав до участі в конкурсі документи, що містять недостовірну інформацію на автобусному маршруті загального користування БОБРОВИЦЯ-КИЇВ, рейси 563/564; 565/566 (об'єкт конкурсу №27)»;

- зобов'язати Комітет визначити переможця конкурсу по об'єкту конкурсу №27 (автобусний маршрут загального користування БОБРОВИЦЯ-КИЇВ, рейси 563/564; 565/566) на підставі бальної системи оцінки пропозицій, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 03.12.2008 та документів, поданих перевізниками-претендентами до 31.08.2016.

Ухвалами Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.01.2017 відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем-2 протиправно враховано показники середньооблікової кількості працівників за період з ІІ кварталу 2015 року по І квартал 2016 року, замість правильного періоду з ІІІ кварталу 2015 року по ІІ квартал 2016 року, що призвело до неврахування кількості працівників, які працювали у ІІ кварталі 2016 року і як наслідок, безпідставного недопущення позивача до участі у конкурсі.

Відповідачі проти задоволення позовних вимог заперечили. Посилались на те, що позивачем для участі в конкурсі подано документи, які містять недостовірну інформацію щодо середньооблікової кількості працівників. Також зазначили, що середньооблікової кількості працівників, що працювали на ПрАТ «Бобровицьке АТП-17449» отримана із листа Державної фіскальної служби України. Вважають позовні вимоги необґрунтованими.

Третя особа-1 надала суду відзив на адміністративний позов, у якому просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Посилалась на те, що позивачем не надано доказів того, що середньооблікова кількість працівників становила саме 30,25, як вказано ним в анкеті. Вважає оскаржуване рішення правомірним та прийнятим у відповідності до вимог законодавства.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

31.08.2016 Комітетом проведено конкурс на право перевезення пасажирів на міжміських та приміських маршрутах загального користування, які виходять за межі території області (міжобласні маршрути), зокрема, на маршрут «Бобровиця - Київ» рейси №563/564, 565/566, об'єкт конкурсу №27.

ПрАТ «Бобровицьке АТП-17449» був одним із перевізників, які брали участь у вказаному конкурсі. Матеріали справи свідчать про те, що в анкеті до заяви на участь у конкурсі по позиції: «Середньооблікова кількість працівників за період протягом року до дати оголошення конкурсу з окладом відповідно до штатного розпису із заробітною платою не менше встановленого законодавством мінімуму, що працюють на повну ставку, осіб» позивач вказав 30,25 осіб.

За результатом конкурсу 31.08.2016 складено протокол засідання конкурсного комітету №5, згідно якого вирішено не допустити до участі у конкурсі ПрАТ «Бобровицьке-АТП-17449», як такого, що подав до участі у конкурсі документи, що містять недостовірну інформацію по об'єкту №27, а саме: згідно листа Державної фіскальної служби України від 30.08.2016 №14932/5/99-99-13-03-02-16, працівники ПрАТ «Бобровицьке-АТП-17449», які відпрацювали повний звітний період в т.ч. із заробітною платою не менше мінімальної за ІІ квартал 2015 року становила 22 особи, ІІІ квартал 2015 року - 22 особи, IV квартал 2015 - 21 особа, І квартал 2016 року - 23 особи, що свідчить про невідповідність інформації, вказаної позивачем в анкеті (30,25 осіб).

За результатом проведеного конкурсу переможцем визнано ТОВ «ЛАТК-0777».

Вважаючи протиправним рішення відповідача-2, оформлене протоколом №5 від 31.08.2016 в частині недопуску ПрАТ «Бобровицьке-АТП-17449» до участі у конкурсі, позивач оскаржив його до суду.

Оцінивши за правилами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Правові основи та процедуру проведення конкурсу з перевезення пасажирів на міжміському і приміському маршрутах загального користування, які виходять за межі території області (міжобласний маршрут), визначено Законом України «Про автомобільний транспорт» та Порядок проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2008 №1081(у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок №1081).

У відповідності до положень статті 7 Закону України «Про автомобільний транспорт» забезпечення організації пасажирських перевезень на міжміських і приміських автобусних маршрутах загального користування, що виходять за межі території області (міжобласні маршрути) покладається на центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.

Статтею 43 названого Закону встановлено, що визначення автомобільного перевізника на автобусному маршруті загального користування здійснюється виключно на конкурсних засадах. Об'єктом конкурсу можуть бути: маршрут (кілька маршрутів), оборотний рейс (кілька оборотних рейсів). На конкурс виносяться маршрути із затвердженими паспортами. Визначення кандидатури автомобільного перевізника для роботи на міжнародному автобусному маршруті загального користування здійснюється на конкурсних засадах у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 статті 45 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що у конкурсі на визначення автомобільного перевізника на автобусному маршруті загального користування можуть брати участь автомобільні перевізники, які мають ліцензію на той вид послуг, що виносять на конкурс, на законних підставах використовують у достатній кількості сертифіковані автобуси відповідного класу, відповідають вимогам, викладеним у статті 34 цього Закону

Згідно із частиною 1 статті 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров'я водіїв; організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Автомобільні перевізники з кількістю транспортних засобів десять і більше зобов'язані організовувати підвищення кваліфікації керівників і спеціалістів автомобільного транспорту, діяльність яких пов'язана з наданням послуг автомобільного транспорту, у термін один раз на п'ять років, а з питань безпеки перевезень, охорони праці та пожежної безпеки - у термін один раз на три роки в порядку, який визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту (частина друга статті 34 Закону).

Згідно із пунктом 12 Порядку №1081, конкурсний комітет приймає рішення про недопущення до участі в конкурсі автомобільного перевізника, який:

1) подав до участі в конкурсі неналежним чином оформлені документи чи не в повному обсязі, а також такі, що містять недостовірну інформацію;

2) визнаний банкрутом або щодо якого порушено провадження у справі про банкрутство (за винятком того, стосовно якого проводиться процедура санації), або який перебуває у стадії ліквідації;

3) не відповідає вимогам статті 34 Закону;

4) не має достатньої кількості транспортних засобів для виконання перевезень, затвердженої обов'язковими умовами конкурсу, та перевезень, які повинні виконуватися відповідно до чинних договорів (дозволів). Достатня кількість транспортних засобів визначається як кількість автобусів, необхідних для виконання перевезень, та кількість резервних транспортних засобів, яка становить 10 відсотків для міського, приміського сполучення та 20 відсотків для міжміського сполучення;

5) має несплачені штрафні санкції, накладені Відповідачем, або водії якого мають несплачені штрафи, накладені відповідно до статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, неоскаржені у судовому порядку (що були накладені не пізніше ніж за 20 днів до дати проведення конкурсу);

6) подав конкурсну пропозицію, що не відповідає обов'язковим та додатковим умовам конкурсу, крім випадків, передбачених частиною третьою статті 44 Закону.

Пунктом 32 Порядку №1081 встановлено, що до заяви автомобільного перевізника додається анкета за формою, визначеною у додатку 5 Порядку, в якій передбачаються питання, що будуть враховані під час перевірки достовірності відомостей, що містяться у документах для участі у конкурсі, та під час підрахунків за бальною системою оцінки пропозицій перевізників-претендентів.

Пунктом 67 Порядку №1081 визначено, що інформація, що міститься в документах, доданих перевізниками-претендентами для участі у конкурсі, повинна бути достовірною за станом на момент подання документів для участі в конкурсі.

Відповідно до пункту 37 Порядку №1081 достовірність інформації, викладеної у заяві та документах, визначених пунктом 29 Порядку №1081, перевіряється організатором та/або робочим органом не пізніше ніж за два дні до дати проведення конкурсу.

Перевізник допускається до участі в конкурсі за результатами перевірки його відомостей організатором та/або робочим органом. Рішення про допуск (чи не допуск) автомобільного перевізника до участі у конкурсі має прийнято конкурсним комітетом та відображено у протоколі, що відповідає вимогам пункту 12 Порядку №1081.

Згідно із пунктом 29 Порядку №1081 для участі в конкурсі автомобільний перевізник подає на кожний об'єкт конкурсу окрему заяву за формою, визначеною згідно з додатками 1 або 2, та, зокрема, перелік транспортних засобів, які пропонується до використання на автобусному маршруті й анкету відповідно до пункту 32 Порядку №1081.

Під час проведення конкурсу запрошуються всі перевізники-претенденти, що беруть участь у конкурсі, у присутності яких оголошуються конкурсні пропозиції. Претендентам надається право на обґрунтування запропонованих ними конкурсних пропозицій. Під час проведення конкурсу додаткові пропозиції від перевізників-претендентів не приймаються (пункт 43 Порядку № 1081).

Положеннями пункту 46 Порядку №1081 встановлено, що переможцем конкурсу визнається перевізник-претендент, який за результатами розгляду набрав найбільшу кількість балів відповідно до системи оцінки пропозицій перевізників-претендентів.

Відповідно до пункту 47 Порядку №1081 рішення про результати конкурсу приймається конкурсним комітетом на закритому засіданні в присутності не менш як половини його складу, у тому числі голови конкурсного комітету або його заступника, простою більшістю голосів.

Рішення конкурсного комітету про визначення переможця конкурсу, а також перевізника-претендента, який за результатами розгляду посів друге місце, оголошується перевізникам-претендентам під час конкурсу, у 10-денний строк оформляється протоколом, який підписується присутнім головою або заступником голови та секретарем конкурсного комітету, і подається організатору (пункт 49 Порядку № 1081).

Як було зазначено, 31.08.2016 конкурсним комітетом Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті проведено конкурс на право перевезення пасажирів на міжміських та приміських маршрутах загального користування, які виходять за межі території області (міжобласні маршрути), зокрема, на маршрут «Бобровиця - Київ» рейси №563/564; 565/566, об'єкт конкурсу №27.

Перевізником-претендентом ПрАТ «Бобровицьке АТП - 17449» в анкеті до заяви на участь у конкурсі по позиції: «Середньооблікова кількість працівників за період протягом року до дати оголошення конкурсу з окладом відповідно до штатного розпису із заробітною платою не менше встановленого законодавством мінімуму, що працюють на повну ставку, осіб», зазначено 30,25 осіб, що не відповідає інформації, наданої листом Державної фіскальної служби України від 30.08.2016 №14932/5/99-99-13-03-02-16, згідно якого кількість працівників, які працювали повний звітний період, в т.ч. із заробітною платою не менше мінімальної, за III квартал 2015 року становить 22 особи, IV квартал 2015 року становить 22 особи, за І квартал 2016 року становить 21 особи, II квартал 2016 року становить 23 особи.

Отже, відповідно до інформації, наданої вказаним листом Державної фіскальної служби України, середньооблікова кількість працівників становить 22 особи, при цьому взяті дані за період з ІІІ кварталу 2015 року по ІІ квартал 2016 року.

Разом з тим, у протоколі №5 від 31.08.2016 відповідачем-2 наведено дані середньооблікової кількості працівників позивача та вказано, що такі дані взяті з листа Державної фіскальної служби України від 30.08.2016 №14932/5/99-99-13-03-02-16 за період з ІІ кварталу 2015 року по І квартал 2016 року

В свою чергу позивач наполягав на тому, що оскільки конкурс проведено у третьому кварталі 2016 року, то відповідач-2 не мав правових підстав для неврахування середньооблікової кількості працівників позивача за ІІ квартал 2016 року.

Суд відхиляє наведені доводи позивача, з огляду на наступне.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що в листі від 30.08.2016 №14932/5/99-99-13-03-02-16 Державною фіскальною службою України наведено інформацію про кількість працівників, які відпрацювали повний звітний період по суб'єктам господарювання, в тому числі щодо ПрАТ «Бобровицьке АТП - 17449» за період з ІІІ кварталу 2015 року по ІІ квартал 2016 року.

Зі змісту протоколу №5 від 31.08.2016, слідує, відповідачем-2 при наведенні середньооблікової кількості працівників позивача допущено описку при зазначенні періоду, за який взяті показники. Факт допущення описки є очевидним, з огляду на те, що лист від 30.08.2016 №14932/5/99-99-13-03-02-16 не містить інформації про середньооблікову кількість працівників за ІІ квартал 2015 року, а показники вказані відповідачем-2 в протоколі №5 збігаються з даними за період з ІІІ кварталу 2015 року по ІІ квартал 2016 року.

Таким чином, відповідачем-2 було взято показники середньооблікової кількості працівників позивача за період з ІІІ кварталу 2015 року по ІІ квартал 2016 року, що відповідає вищезазначеним положенням законодавства.

Суд зазначає, що допущення вказаної описки у тексті протоколу №5 від 31.08.2016 не може бути єдиною та самостійною підставою для визнання рішення, оформленого даним протоколом протиправним.

Щодо доводів позивача про те, що середньооблікова кількість працівників, які працювали на ПрАТ «Бобровицьке АТП - 17449» за період з ІІІ кварталу 2015 року по ІІ квартал 2016 року при будь-якому розрахунку має становити більше ніж 30 осіб, суд зазаначає наступне.

Відповідно до інформації з листа ДФС України від 30.08.2016 №14932/5/99-99-13-03-02-16, середньооблікова кількість працівників із заробітною платою не менше встановленого законодавством мінімуму становить 22 особи за період з ІІІ кварталу 2015 року по ІІ квартал 2016 року.

Разом з тим, позивач надав до матеріалів справи лист Ніжинської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області від 06.01.2017 №2/9/13-011, згідно якого за період з ІІІ кварталу 2015 року по ІІ квартал 2016 року середньооблікова кількість працівників становить 32 чол.

Дослідивши наявні в матеріалах справи копії форм №1 ДФ, суд встановив, що в листі від 06.01.2017 №2/9/13-011 контролюючим органом наведено загальну кількість осіб, що працювали на ПрАТ «Бобровицьке АТП - 17449», а в листі ДФС України від 30.08.2016 №14932/5/99-99-13-03-02-16 наведено дані про кількість працівників, які відпрацювали повний звітний період, в т.ч. із заробітною платою не менше мінімальної у, тобто з урахуванням вимог законодавства до перевізників-претендентів на перевезення пасажирів автомобільним транспортом на міжобласних маршрутах загального користування.

Позивач також надав до матеріалів справи звіт незалежного аудитора про фактичні результати виконання узгоджених процедур перевірки визначення середньооблікової чисельності працівників за період протягом одного року до 27.07.2016, згідно якого середньооблікова кількість працівників за період протягом року до 27.07.2016 з окладом за штатним розкладом із заробітною платою не менше встановленого законодавством мінімуму, що працюють на повну ставку складає, (згідно форм №1 ДФ за чотири квартали вказаного періоду) 30.25 осіб.

Суд не приймає наведений звіт як належний і допустимий доказ, з огляду на те, що зі змісту звіту слідує, що на ПрАТ «Бобровицьке АТП - 17449» в ІІІ кварталі 2015 року працювало 24 особи, з них 22 особи отримувало заробітну плату не менше встановленого законодавством мінімуму за повний робочий день та одна особа мала взаємовідносини з товариством за договором цивільно-правового характеру розміром оплати не менше встановленої законодавством мінімальної заробітної плати. В IV кварталі 2015 року працювало 25 осіб, з них 23 особи отримувало заробітну плату не менше встановленого законодавством мінімуму за повний робочий день. В І кварталі 2016 року працювало 26 осіб, з них 24 особи отримувало заробітну плату не менше встановленого законодавством мінімуму за повний робочий день. У ІІ кварталі 2016 року працювало 52 особи, з них 51 осіб отримувало заробітну плату не менше встановленого законодавством мінімуму за повний робочий день.

Згідно наведених у звіті даних, середньооблікова кількість працівників становить 30 осіб ((22+23+24+51)/4=30).

Таким чином, вказаний звіт незалежного аудитора не підтверджує вірності показника 30,25 вказаного позивачем в анкеті.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що відповідачем-2 перевірку достовірності поданої позивачем інформації здійснено відповідно до вимог законодавства, на підставі документів, поданих позивачем для участі у конкурсі та інформації, зазначеної в анкетах та наданої Державною фіскальною службою України. Підстави для неврахування інформації, наданої третьою особою-2 листом від 30.08.2016 №14932/5/99-99-13-03-02-16 у відповідача-2 були відсутні. Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що у даному листі наведені недостовірні дані щодо середньооблікової кількості працівників позивача.

Позивачем не надано належних і допустимих доказів того, що середньооблікова кількість працівників за період з ІІІ кварталу 2015 року по ІІ квартал 2016 року становила 30,25, з огляду на що, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів відповідачів про наведення ПрАТ «Бобровицьке АТП-17449» недостовірних даних у документах, поданих для участі у конкурсі.

Решту доводів учасників справи суд відхиляє, оскільки вони не спростовують правомірності оскаржуваного рішення.

Отже, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправним та скасувати рішення Комітету, оформленого протоколом №5 від 31.08.2016 в частині щодо: «Згідно з підпунктом 1 пункту 12 Порядку, не допустити до участі у конкурсі ПрАТ «Бобровицьке АТП-17449», м. Бобровиця, Чернігівська область, як такого, що подав до участі в конкурсі документи, що містять недостовірну інформацію на автобусному маршруті загального користування БОБРОВИЦЯ-КИЇВ, рейси 563/564; 565/566 (об'єкт конкурсу №27)».

Щодо позовної вимоги про зобов'язання Комітету визначити переможця конкурсу по об'єкту конкурсу №27 (автобусний маршрут загального користування БОБРОВИЦЯ-КИЇВ, рейси 563/564; 565/566) на підставі бальної системи оцінки пропозицій, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 03.12.2008 та документів, поданих перевізниками-претендентами до 31.08.2016, суд зазначає, що вона є похідною від попередньої позовної вимоги, з огляду на задоволенню не підлягає.

У відповідності до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частинами 1, 2, 5 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані учасниками справи докази, а також усні та письмові доводи учасників справи стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись положеннями статей 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У позові приватного акціонерного товариства «Бобровицьке АТП-17449» відмовити повністю.

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Головуючий суддя Р.О. Арсірій

Судді В.А. Кузьменко

О.П. Огурцов