Справа № 826/7562/18
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2018-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 листопада 2018 року № 826/7562/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Чудак О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Еко Лідер» до Державної фіскальної служби України про визнання бездіяльності протиправною, зобов’язання вчинити певні дії,

встановив:

15.05.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Еко Лідер» (ТОВ «ТД «Еко Лідер») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державної фіскальної служби України (ДФС України) про:

- визнання бездіяльності ДФС України, що полягає у ненаданні в індивідуальній податковій консультації від 27.04.2018 №1934/6/99-99-16-03-02-15/ІПК конкретної, обґрунтованої відповіді на питання поставлене платником податків у його зверненні на отримання податкової консультації від 22.03.2018 №1/ПК/2018, - протиправною;

- зобов’язання надати нову індивідуальну консультацію на звернення позивача від 22.03.2018 №1/ПК/2018, в якій надати вмотивовану відповідь на питання: «Чи може контролюючий орган (територіальний орган ДФС) за підсумками податкового контролю констатувати порушення платником податків порядку ведення податкового обліку з підстав незастосування таким платником податків при заповненні додатка 2 (Д2) до декларації з податку на додану вартість принципу «хронології формування від’ємного значення», рекомендованого до застосування у листі ДФС України від 22.07.2016 №24830/7/99-99-15-03-02-17, за умови, що незастосування такого принципу не вплинуло на розмір обсягу від’ємного значення з ПДВ у звітному податковому періоді?»

В обґрунтування адміністративного позову зазначило, що ДФС України у відповідь на звернення на отримання податкової консультації від 22.03.2018 №1/ПК/2018 ТОВ «ТД «Еко Лідер» не надано конкретної, обґрунтованої відповіді на питання, поставлене у його зверненні на отримання податкової консультації від 22.03.2018 №1/ПК/2018, щодо наявності порушення у разі незастосування при заповненні додатка 2 (Д2) до декларації з податку на додану вартість принципу «хронології формування від’ємного значення», рекомендованого до застосування у листі ДФС України від 22.07.2016 №24830/7/99-99-15-03-02-17, за умови, що незастосування такого принципу не вплинуло на розмір обсягу від’ємного значення з ПДВ у звітному податковому періоді. Так, позивач зазначає, що в індивідуальній податковій консультації від 27.04.2018 №1934/6/99-99-16-03-02-15/ІПК відповідач виключно процитував положення листа ДФС України від 22.07.2016 №24830/7/99-99-15-03-02-17.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.05.2018 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач подав відзив на адміністративний позов в якому вказав на безпідставність позовних вимог позивача та правомірність індивідуальної податкової консультації, що оформлена листом ДФС України №2602/6/99-99-13-01-02-15/ІПК від 13.11.2017, з огляду на те, що позивачу з дотриманням вимог податкового законодавства надано вмотивовану відповідь на два його звернення від 22.03.2018 №1/ПК/2018 та від 25.04.2018 №3/ПК/2018.

Також відповідач зауважив, що зважаючи на норми Глави 3 «Податкові консультації» Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, в редакцій станом на час виникнення спірних правовідносин (ПК України), констатація, заперечення чи підтвердження дій податкового органу будь-якого рівня, визначення факту наявності чи відсутності порушень, допущених податковим органом при виконанні ним своїх функціональних обов’язків, в тому числі і при проведенні заходів податкового контролю, не є предметом розгляду ДФС при підготовці індивідуальних податкових консультацій, оскільки не стосується питань практичного застосування окремих норм податкового та іншого законодавства платником податків в його діяльності.

23.10.2018 ТОВ «ТД «Еко Лідер» подало відповідь на відзив.

Згідно частини п’ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 №2747-IV (КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Зважаючи на відсутність клопотань представників сторін, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами в порядку спрощеного позовного провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши пояснення, надані учасниками судового процесу, а також докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд встановив наступне.

ТОВ «ТД «Еко Лідер» звернулось до ДФС України із запитом від 22.03.2018 №1/ПК/2018 на отримання, індивідуальної податкової консультації, в якому просило надати вмотивовану відповідь на питання: «Чи може контролюючий орган (територіальний орган ДФС) за підсумками податкового контролю констатувати порушення платником податків порядку ведення податкового обліку з підстав незастосування таким платником податків при заповненні додатка 2 (Д2) до декларації з податку на додану вартість принципу «хронології формування від’ємного значення», рекомендованого до застосування у листі ДФС України від 22.07.2016 №24830/7/99-99-15-03-02-17, за умови, що незастосування такого принципу не вплинуло на розмір обсягу від’ємного значення з ПДВ у звітному податковому періоді?».

Згідно відзиву на позовну заяву, позивач також звертався до ДФС України із запитом від 25.04.2018 №3/ПК/2018 на отримання, індивідуальної податкової консультації щодо порядку заповнення додатків 2 та 3 до податкової декларації з податку на додану вартість.

У відповідь на вказані звернення ДФС України листом від 27.04.2018 №1934/6/99-99-16-03-02-15/ІПК надала ТОВ «ТД «Еко Лідер» індивідуальну податкову консультацію щодо порядку заповнення додатків 2 та 3 до податкової декларації з податку на додану вартість.

Так, відповідач зазначив, що у графі 2 таблиці 2 додатка 3 (Д3) до декларації з податку на додану вартість рекомендується вказувати індивідуальний податковий номер контрагента, за рахунок якого виникла сума від’ємного значення, виходячи з хронології її виникнення, починаючи зі звітного періоду, який є найближчим до дати подання декларації (найновіший звітний період) та закінчуючи найбільш давнім звітним періодом. Тобто спочатку доцільно відображати «найновішу» щодо звітного періоду подання декларації з податку на додану вартість суму від'ємного значення ПДВ.

Позивач вважає, що в індивідуальній податковій консультації від 27.04.2018 №1934/6/99-99-16-03-02-15/ІПК відповідач не надав відповіді на питання, поставлене у запиті від 22.03.2018 №1/ПК/2018 у зв’язку із чим звернувся до суду із даним позовом.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.

Підпунктом 14.1.172 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податкова консультація - це допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.

Відповідно до пункту 52.1-52.2 статті 52 ПК України за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом. Податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

Наслідки застосування платником податкової консультації наведені у пункті 53.1 статті 53 ПК України, згідно якого не може бути притягнуто до відповідальності платника податків, який діяв відповідно до податкової консультації, наданої йому у письмовій або електронній формі, а також узагальнюючої податкової консультації, зокрема, на підставі того, що у майбутньому така податкова консультація або узагальнююча податкова консультація була змінена або скасована.

Наведені законодавчі приписи свідчать на користь висновку про те, що податкова консультація являє собою здійснене податковим органом у відповідь на звернення платника податків тлумачення певної норми закону, яка регулює порядок стягнення, адміністрування, нарахування або сплати податків і зборів та породжує звільнення платника від податкової відповідальності у разі її застосування.

При цьому, надаючи податкову консультацію, податковий орган не встановлює (змінює чи припиняє) відповідну норму законодавства, а лише надає роз'яснення конкретному платнику податків з конкретної норми закону, тому податкові консультації не мають сили нормативно-правового акта та не можуть вступати в конкуренцію з іншими рішеннями (нормативно-правовими актами чи правовими актами індивідуальної дії) суб'єкта владних повноважень, оскільки за юридичною природою є відмінними від останніх.

Згідно підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 ПК України платник податків має право оскаржувати в порядку, встановленому цим Кодексом, рішення, дії (бездіяльність) контролюючих органів (посадових осіб), надані контролюючими органами податкові консультації.

За приписами пункту 53.2 статті 53 ПК України платник податків може оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, викладені в письмовій формі, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Скасування судом наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

Суд наголошує на тому, що пункт 53.2 статті 53 ПК України чітко визначає підставу для визнання недійсною податкової консультації - суперечність такої консультації нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 17.04.2018 у справі №826/2032/16, та згідно якої податкова консультація може бути оскаржена саме з підстав суперечливості нормам або змісту відповідного податку.

Відповідно частини п’ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд в постанові від 20.02.2018 у справі №813/2617/15 аналізуючи вказані положення ПК України в системному зв’язку із нормами КАС України зазначає наступне.

Платник податків може оскаржити до суду як правовий акт індивідуальної дії податкову консультацію контролюючого органу, викладену в письмовій або електронній формі, яка, на думку такого платника податків, суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору. Визнання судом такої податкової консультації недійсною є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

Пунктом першим частини першої статті 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, ПК України чітко врегульовано правовий статус податкової консультації як акта індивідуальної дії, який, з огляду на вищенаведену норму процесуального законодавства може бути предметом судового оскарження в порядку адміністративного судочинства.

При цьому дослідженню в справах про визнання протиправною та скасування податкової консультації підлягають обставини щодо: поставлених у зверненні платника податків про надання податкової консультації питань; викладених у податковій консультації відповідей; відповідності зазначених у податковій консультації висновків нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Судом встановлено, що за змістом індивідуальної податкової консультації від 27.04.2018 №1934/6/99-99-16-03-02-15/ІПК відповідач надав відповідь виключно на питання щодо порядку заповнення додатків 2 та 3 до податкової декларації з податку на додану вартість, тобто на запитання позивача від 25.04.2018 №3/ПК/2018.

Водночас, індивідуальна податкова консультація від 27.04.2018 №1934/6/99-99-16-03-02-15/ІПК не містить відповіді на питання позивача «Чи може контролюючий орган (територіальний орган ДФС) за підсумками податкового контролю констатувати порушення платником податків порядку ведення податкового обліку з підстав незастосування таким платником податків при заповненні додатка 2 (Д2) до декларації з податку на додану вартість принципу «хронології формування від’ємного значення», рекомендованого до застосування у листі ДФС України від 22.07.2016 №24830/7/99-99-15-03-02-17, за умови, що незастосування такого принципу не вплинуло на розмір обсягу від’ємного значення з ПДВ у звітному податковому періоді?».

Логічний аналіз вказаного питання дає підстави вважати, що воно зводиться до того, чи буде вважатись податковим правопорушенням незастосування платником податків при заповненні додатка 2 (Д2) до декларації з податку на додану вартість принципу «хронології формування від’ємного значення», за умови, що незастосування такого принципу не вплинуло на розмір обсягу від’ємного значення з ПДВ у звітному податковому періоді?

Тобто, ТОВ «ТД «Еко Лідер» у зверненні від 22.03.2018 №1/ПК/2018 просить розтлумачити норми податкового законодавства в частині наявності правових наслідків незастосування платником податків принципу «хронології формування від’ємного значення» за вказаних умов.

Посилання відповідача на те, що вказане питання не стосується питань практичного застосування окремих норм податкового та іншого законодавства платником податків в його діяльності, суд вважає необґрунтованими.

Так, лист ДФС України від 22.07.2016 №24830/7/99-99-15-03-02-17 в якому передбачено застосування принципу «хронології формування від’ємного значення» має рекомендаційний характер, при цьому його застосування безпосередньо пов’язане із практичним застосуванням платником податків норм податкового щодо заповнення податкової звітності з ПДВ.

Тому, позивач має право на отримання відповідного роз’яснення як щодо порядку застосування вказаного принципу так і правових наслідків його незастосування. Для отримання таких роз’яснень й запроваджено інститут податкових консультацій.

До того ж, вказана позиція відповідача суперечить принципу правової визначеності, адже позбавляє платника податків передбачати наслідки своїх дій в частині застосування/незастосування принципу «хронології формування від’ємного значення» при заповненні додатка 2 (Д2) до декларації з ПДВ.

Крім того, суд вважає, що у разі якщо відповідач вважає звернення позивача від 22.03.2018 №1/ПК/2018 таким, що містить питання, яке не є предметом розгляду ДФС при підготовці індивідуальних податкових консультацій, відповідач все ж не має права залишати таке звернення без розгляду, а повинен його розглянути у відповідності до Закону України «Про звернення громадян». Разом з цим, матеріали справи не містять жодних доказів, які свідчать про надання відповідачем відповіді на питання позивача, викладене в зверненні від 22.03.2018 №1/ПК/2018.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, надавши оцінку з урахуванням усіх доказів у справі в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем не доведено правомірності відмови у наданні відповіді на звернення позивача від 22.03.2018 №1/ПК/2018, а обставини справи свідчать про протилежне, суд вважає, що наявні підстави для захисту прав позивача в судовому порядку шляхом визнання протиправною бездіяльності ДФС України, що полягає у ненаданні в індивідуальній податковій консультації від 27.04.2018 №1934/6/99-99-16-03-02-15/ІПК конкретної, обґрунтованої відповіді на питання поставлене платником податків у його зверненні на отримання податкової консультації від 22.03.2018 №1/ПК/2018, а також зобов’язання ДФС України надати нову індивідуальну консультацію на звернення позивача від 22.03.2018 №1/ПК/2018.

Частинами першою, сьомою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Оскільки даний позов сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, підлягає задоволенню повністю, а згідно наявного у матеріалах справи платіжного доручення №2655 від 14.05.2018, позивачем за його подання сплачено судовий збір у розмірі 1762 грн, то вказана сума підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.

На підставі вище викладеного, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246 КАС України,

вирішив:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Еко Лідер» задовольнити повністю.

Визнати бездіяльність Державної фіскальної служби України, що полягає у ненаданні в індивідуальній податковій консультації від 27.04.2018 №1934/6/99-99-16-03-02-15/ІПК відповіді на питання поставлене Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Еко Лідер» у зверненні про отримання індивідуальної податкової консультації від 22.03.2018 №1/ПК/2018, - протиправною.

Зобов’язати Державну фіскальну службу України надати нову індивідуальну консультацію на звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Еко Лідер» про отримання індивідуальної податкової консультації від 22.03.2018 №1/ПК/2018.

Стягнути з Державної фіскальної служби України за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Еко Лідер» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1762 грн (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Еко Лідер» (місцезнаходження юридичної особи: 02140, місто Київ, вулиця Олександра Мишуги, будинок 2, офіс 418; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 40040248).

Відповідач - Державна фіскальна служба України (місцезнаходження юридичної особи: 04053, місто Київ, Львівська площа, будинок 8; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 39292197).

Суддя О.М. Чудак