Справа № 804/3585/18
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 вересня 2018 року Справа № 804/3585/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бондар М.В.
при секретарі судового засідання Бурцевій Я.Е.
представника позивачів Бірюкова С.В., Тимчук С.С., Мясіної А.В.
представника відповідача Бабій О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційне підприємство №25" Дніпровської міської ради до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
Ухвалою суду від 14.06.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання.
04.07.2018 року ГУ ДФС у Дніпропетровській області надано до суду відзив на позов, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог та в обґрунтування своєї позиції зазначає, що за результатами проведеної камеральної перевірки було встановлено завищення суми бюджетного відшкодування, у зв'язку з чим контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення.
06.07.2018 року оголошено перерву у підготовчому засіданні до 20.07.2018 року, у зв'язку з неявкою представника позивача; 20.07.2018 року оголошено перерву у підготовчому засіданні до 15.08.2018 року для надання додаткових доказів; 15.08.2018 року перенесено підготовче засідання на 31.08.2018 року, у зв'язку з перебуванням судді Бондар М.В. у відпустці; 31.08.2018 року продовжено підготовче засідання на 30 днів та оголошено перерву до 18.09.2018 року; 18.09.2018 року закрито підготовче провадження та розпочато розгляд справи по суті, оголошено перерву у судовому засіданні до 26.09.2018 року.
В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити позов. Представник відповідача заперечувала проти позову, просила суд відмовити в задоволенні позову.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що КП "ЖЕП №25" ДМР зареєстровано як юридична особа 07.10.2003 року та перебуває на обліку в ДПІ у Новокодацькому районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
За розпорядженням Дніпровського міського голови №827-р 01.08.2017 року створено комісію з припинення, зокрема, КП "ЖЕП №25" ДМР.
Висновком камеральної перевірки встановлено порушення КП "ЖЕП №25" ДМР п.п. "б" п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України та п.5 розділу V Порядку №21, що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету за серпень 2017 року на 173201 грн., та відсутність права на отримання бюджетного відшкодування суми ПДВ за серпень 2017 року на 893903 грн.
Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню суд зазначає наступне.
Відповідно до п.п. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 ПК України бюджетне відшкодування - це відшкодування від'ємного значення ПДВ на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування ПДВ за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.
Алгоритм дій платника податку та державних органів щодо відшкодування з Державного бюджету України (бюджетного відшкодування) ПДВ визначено ст. 200 ПК України.
Відповідно до п. 200.1 ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Згідно з підпунктом "б" п. 200.4 ст. 200 ПК України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 200-1.3 ст. 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.
Пунктом 200.7 ст. 200 ПК України встановлено, що платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.
З матеріалів справи встановлено, що позивачем 20.09.2017 року подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2017 року.
В декларації за серпень 2017 року задекларовано від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (ряд. 19) - 1 067 104 грн. та зазначено в рядку 20.2 суму, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку - 1 067 104 грн.
Відповідно до розрахунку суми бюджетного відшкодування до податкової декларації позивачем зазначено звітний період, у якому виникло бюджетне відшкодування - грудень 2015 року та вересень 2016 року - у загальному розмірі 1 067 104 грн.
Протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних (п. 200.10 ст. 200 ПК України).
Згідно з п. 76.1 ст. 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.
Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.
З акту перевірки вбачається, що під час опрацювання декларації використовувались дані, зазначені у податкових деклараціях з податку на додану вартість за серпень 2017 року, грудень 2015 року, вересень 2016 року.
На підставі дослідження податкової декларації за грудень 2015 року, контролюючим органом встановлено, що сума від'ємного значення становить 599644 грн., проте у декларації за грудень 2015 року позивачем визначено суму від'ємного значення у розмірі 772844,78 грн.
Водночас, в акті перевірки встановлено, що при відображені КП "ЖЕП №25" ДМР у декларації за серпень 2017 року від'ємне значення між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту у сумі 1 067 104 грн. (рядок 19), сума від'ємного значення попередніх та поточного періоду, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п.200-1.3 ст.200-1 Кодексу на момент подання декларації у сумі 1 067 104 грн. (рядок 20), суми від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у сумі 0 грн. (рядок 21), бюджетного відшкодування ПДВ у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету у сумі 1 067 104 грн. (рядок 20.2.2) встановлені методологічні помилки.
Відповідно до таблиці формування суми від'ємного значення ПДВ та податкових декларацій з ПДВ за період з червня 2015 року по серпень 2017 року сума бюджетного відшкодування з ПДВ, яка задекларована в декларації за серпень 2017 року сформована за рахунок від'ємного значення за листопад 2015 року у сумі 173 201 грн., за грудень 2015 року - 599 644 грн., за вересень 2016 року - 294 259 грн.
Отже, у зв'язку з наявністю методологічної помилки при здійсненні розрахунку сум бюджетного відшкодування, яка підтверджена контролюючим органом в акті перевірки, податковий орган дійшов хибного висновку про завищення сум бюджетного відшкодування на суму 173 201 грн.
Крім того, відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів того, що податковий кредит за відповідні звітні періоди не підтверджений зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст.201 цього Кодексу.
Згідно з п. 109.1 ст. 109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Тобто, податковим правопорушенням є не будь-які арифметичні чи методологічні помилки, а лише ті, які призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, а в цих спірних правовідносинах до завищення бюджетного відшкодування.
Допущена позивачем методологічна помилка при зазначені звітного (податкового) періоду, у якому виникло від'ємне значення, у додатку 3 до податкової декларації з податку на додану вартість у серпні 2017 року не потягло за собою помилкове визначення суми податку, фактично сплаченої у попередніх та звітному (податковому) періодах постачальниками товарів/послуг до Державного бюджету України, що доводить безпідставність зменшення відповідачем суми бюджетного відшкодування та застосування штрафних (фінансових) санкцій спірним податковим повідомленням-рішенням.
Отже, податковим органом при проведенні камеральної перевірки не досліджено в повному обсязі податкову звітність позивача, що призвело до помилково висновку про завищення позивачем сум бюджетного відшкодування.
У відповідності до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду у розмірі 3247,52 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1108 від 15.05.2018 року.
Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 3247,52 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Присудити користь Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційне підприємство №25" Дніпровської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області судові витрати у розмірі 3247 (три тисячі двісті сорок сім) гривень 52 копійки.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в строки, передбачені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду в повному обсязі складено 05.10.2018 року.

Суддя М.В. Бондар