Справа № 815/2349/18
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2018-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/2349/18

Категорія : 10.2.4 Головуючий в суді першої інстанції - суддя Танцюра К.О.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Шеметенко Л.П.

за участі секретаря - Скоріної Т.С.

представника апелянта - Морозова С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

11 травня 2018 року ОСОБА_3 засобами поштового зв'язку направив до суду першої інстанції позов до Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області (далі - Пенсійний фонд) в якому, з урахуванням уточнення (т.1 а.с.20-22), просив:

- визнати протиправною бездіяльність з непроведення перерахунку пенсії за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року на виконання постанови апеляційного суду Одеської області від 27.12.2011 року у справі №2-а-193/10, з урахуванням належного йому права на пенсію по інвалідності у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та на додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, із виплатою різниці між перерахованим розміром пенсії та фактично отриманим;

- зобов'язати здійснити вказаний перерахунок пенсії за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року, на виконання зазначеного рішення суду.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 зазначив, що він є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, йому встановлена ІІ група інвалідності, перебуває на обліку у Пенсійному фонді та отримує пенсію, призначену йому відповідно ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі - Закон №796), нарахування та виплату якої відповідач протиправно, у спірний період, здійснював у розмірі меншому, ніж визначено рішенням суду, що набрало законної сили.

Так, позивач зазначає, що за період з 01 січня по 02 серпня 2014 року Пенсійний фонд безпідставно здійснював виплату основної та додаткової пенсії у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, адже виплати повинні бути проведені за Законом №796.

У зв'язку неправомірними діями відповідача, розмір його пенсії, у спірний період, є значно менший, ніж це передбачено Законом №796.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 липня 2018 року адміністративний позов задоволено.

По - перше, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для поновлення позивачу строку звернення до суду, зазначивши, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов'язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом.

Роблячи такий висновок, суд першої інстанції послався на позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 24.04.2018 року (справа №646/6250/17).

Далі, вирішуючи справу по суті та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що з 01 січня по 02 серпня 2014 року нарахування та виплата основної та щомісячної додаткової пенсій за шкоду, заподіяну здоров'ю, повинно було здійснюватись у розмірі та на підставі ст.ст. 50, 54 Закону № 796.

Такого висновку суд дійшов на підставі того, що з 01 січня 2014 року Законом України від 16 січня 2014 року № 719-VII «Про Державний бюджет України на 2014 рік» не було передбачено жодних змін чи обмежень для застосування розмірів основної та додаткової пенсій, встановлених ст.ст. 50, 54 Закону № 796.

Суд зазначив, що зміни в законодавстві відбулись 03 серпня 2014 року та з цього часу положення ст.ст. 50, 54 застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, Пенсійний фонд подав апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове - про відмову в задоволенні позову.

Одним із доводів апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції безпідставно поновив позивачу строк звернення до суду з даним позовом, оскільки останній не навів поважні причини його пропуску.

Інші доводи апеляційної скарги стосуються суті прийнятого рішення та полягають у безпідставності задоволення позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає про її необґрунтованість та просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Представник апелянта в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримав доводи викладені в апеляції та просив її задовольнити.

Позивач та його представник в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З'ясувавши обставини справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить частково задовольнити на наступних підставах.

Так, судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_3 є інвалідом 2 групи та належить до першої категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, перебуває на обліку в Пенсійному фонді та отримує пенсію відповідно до Закону №796.

Розпорядженням УПФУ в м. Котовську від 17.06.2008 року ОСОБА_3 призначено пенсію (по інвалідності, причина інвалідності - захворювання, пов'язане з виконанням робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС).

Постановою апеляційного суду Одеської області від 27.12.2011 року (справа №22а-13922/2011), зокрема, зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Котовському районі Одеської області провести ОСОБА_3 перерахунок пенсії з 01.03.2010 року у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком за 2 групою інвалідності, відповідно до вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та виплачувати кошти згідно проведеного перерахунку з урахуванням раніше виплачених сум.

08.02.2018 року ОСОБА_3 звернувся до Пенсійного фонду із заявою про повідомлення його про виконання постанови апеляційного суду Одеської області від 27.12.2011 року по справі №2-а-193/10 та сплати суми недоотриманої пенсії, що утворилась внаслідок проведення перерахунку, з 01.03.2010 року та про те, коли почне сплачуватись пенсія по інвалідності в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком і додаткова пенсія за шкоду, завдану здоров'ю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

Листом Пенсійного фонду від 09.02.2018 року №14/Б-2 повідомлено ОСОБА_3, що відповідно до рішення суду від 27.12.2011 року проведено перерахунок пенсії за період з 01.03.2010 року по 22.07.2011 року у сумі 85 963,34 грн. Перерахунок пенсії проведено включно з датою внесення змін в законодавство, яке регулює спірні правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, Одеський окружний адміністративний суд ухвалою від 20 липня 2018 року поновив позивачу строк звернення до суду з даним позовом, оскільки вважав, що позивач дізнався про порушення своїх прав з листа Пенсійного фонду від 09.02.2018 року.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, поновлюючи строк звернення до суду, порушив норми процесуального права.

Суд апеляційної інстанції вважає правомірними зауваження апелянта щодо пропуску позивачем строку звернення до суду без поважних причин, враховуючи наступне.

Строк звернення до адміністративного суду - це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно-правових відносинах або для реалізації владних повноважень.

Частини 1-2 ст.122 КАС України передбачають, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як встановлено, предметом спору є перерахунок пенсії за період з 01 січня по 02 серпня 2014 року і такий перерахунок, на думку позивача, необхідно здійснити на виконання рішення суду, що набрало законної сили.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Тобто, пенсія є щомісячним платежем, яку отримує пенсіонер.

Отримуючи пенсійні виплати у меншому розмірі, ОСОБА_3 повинен був дізнатись про порушення своїх прав ще у 2014 році та в межах строку звернення до суду подати відповідний позов на захист своїх прав та інтересів.

Однак, звернення з позовом відбулося лише у травні 2018 року, тобто, з пропуском шестимісячного строку звернення до суду, встановленого ч.2 ст.122 КАС України.

Таким чином, дотримання строку звернення до суду є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб'єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій та посиленню громадського контролю за владою зі сторони громадян.

На думку колегії суддів, відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.

Тому, стаття 123 КАС України встановлює, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом та підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без розгляду.

Аналізуючи правову позицію суду першої інстанції щодо наявності підстав поновити позивачу строк звернення до суду, колегія суддів бажає зазначити, що посилання суду на правовий висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 24.04.2018 року (справа №646/6250/17) є недоречним, оскільки спірні правовідносини у зазначеній справі виникли на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058), де ст. 46 встановлює, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов'язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом.

У свою чергу, Закон №796, який регулює правовідносини в цій справі, не передбачає виплату пенсії за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Також варто зазначити, що у своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Суд повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (ріш. Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

Стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, беручи до уваги, що позивач звернувся до суду з пропуском строку звернення до суду більш ніж на чотири роки, позов належить залишити без розгляду.

Твердження ОСОБА_3 про те, що перерахунок пенсії за період з 01 січня по 02 серпня 2014 року необхідно здійснити на виконання постанови апеляційного суду Одеської області від 27.12.2011 року є таким, що не заснований на доказах, оскільки ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15 січня 2018 року було відмовлено у задоволенні заяви Пенсійного фонду про роз'яснення постанови апеляційного суду Одеської області від 27.12.2011 року та зазначено, що вона є виконаною.

У рішенні «Великода Валентина Никанорівна проти України» (параграф 21) Європейський суд з прав людини щодо частин скарг заявниці стосовно невиконання рішення суду від 19 січня 2010 року щодо нарахування та виплати заявниці пенсії у розмірі, встановленому ст.50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» після внесення у 2011 році змін до законодавства, констатував, що подальша дія вищезазначеного судового рішення закінчилася, коли у законодавство, яке регулювало пенсійні виплати заявниці, було внесено зміни. Відповідно, обов'язок Уряду забезпечити виконання рішення закінчився щонайпізніше 01 листопада 2011 року, коли змінене законодавство було застосовано до пенсії заявниці. Протягом зазначеного періоду заявниця отримувала пенсію згідно з рішенням суду від 19 січня 2010 року, і таким чином для скарги немає підстав.

Колегія суддів наголошує, що Європейський суд з прав людини вже неодноразово зазначав, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому (зокрема, у рішеннях у справах «Arras та інші проти Італії», «Сухобоков проти Росії»).

Аналогічний правовий висновок висловлений в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року (справа №619/2262/17), який, відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, враховується при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, а також у постанові від 04 вересня 2018 року (справа №720/135/16-а).

Згідно з ч.1 ст.319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Пункт 8 частини 1 статті 240 передбачає, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області - задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 липня 2018 року - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Доповідач - суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя Л.П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 16.11.2018 року.