Справа № 320/5270/18
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2018-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2018 року № 320/5270/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Леонтовича А.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження у м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області в якому позивач просить суд:

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 основного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 61% від грошового забезпечення, з урахуванням 5% внаслідок отриманого захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», починаючи з 01.01.2016.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на протиправну відмову ГУ ПФУ у Київській області у здійсненні перерахунку розміру пенсії, оскільки він є звільненим у запас за станом здоров'я з вислугою років більше 20 років, а тому має право на призначення та здійснення перерахунку розміру пенсії відповідно до пункту "а" частини першої статті 13 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що обов'язковою умовою для нарахування позивачу 55 % грошового забезпечення для призначення пенсії за вислугу 20 років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» є звільнення особи у відставку за віком або станом здоров'я, однак позивача звільнено у запас відповідно до пункту 64 «б» (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року №114. Відтак, оскільки позивачу призначено пенсію у розмірі 56% грошового забезпечення, тому правових підстав застосування розміру 61 % грошового забезпечення при перерахунку пенсії позивача немає.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

06 листопада 2018 року від відповідача через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду клопотання про розгляд справи у судовому засіданні залишено судом без задоволення.

Згідно з частиною 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання; якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає можливим розглянути та вирішити справу по суті за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є пенсіонером Збройних Сил України, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с.16).

Судом встановлено, що згідно з наказом УМВС України на залізничному транспорті від 06 березня 2008 року № 17 о/с, майор міліції ОСОБА_1 звільнений зі служби в міліції у запас (з постановкою на військовий облік) відповідно до пункту 64 «б» (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114 (а.с.15).

Відповідно до витягу з наказу від 06 березня 2008 року № 17 о/с вислуга років позивача у пільговому обчисленні станом на день звільнення складала 19 років 11 місяців 08 днів (а.с.15).

02 серпня 2018 року позивач звернувся до ГУ ПФУ у Київській області з заявою в якій вказував на необхідність здійснення перерахунку та виплати пенсії з урахуванням пункту «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з моменту виникнення права на перерахунок (а.с.22-24).

Листом від 30 серпня 2018 року № 2663/Ш-01 Головне Управління Пенсійного фонду України у Київській області повідомило позивача, що пенсія позивачу нараховується на підставі статті 13 Закону № 2262-XII у розмірі 56 % від грошового забезпечення, у зв'язку зі звільненням через хворобу в запас (а.с.12). Правових підстав для перерахунку пенсії позивача з врахуванням пункту «а» статті 13 Закону № 2262-XII немає, оскільки позивач згідно розрахунку вислуги років на пенсію, поданого УМВС України на залізничному транспорті, звільнений з органів внутрішніх справ України по ст. 64 п. «б» у запас, а не у відставку.

Вважаючи такі дії відповідача неправомірними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною третьою статті 46 Конституції України проголошено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Відповідно до частини третьої статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених для поліцейських.

Згідно з частиною четвертою статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону.

Таким чином, підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб'єкта владних повноважень, наділеного правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», яка набирала чинності з дня її опублікування та застосовується з дня набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію», встановлено грошове забезпечення поліцейських.

Постановою Кабінету Міністрів від 18 листопада 2015 року №947, чинною станом на 01 січня 2016 року, внесено зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» та затверджено нові схеми посадових окладів керівних працівників та спеціалістів міжрегіонального та регіональних територіальних органів МВС та керівних працівників та спеціалістів міжрегіональних територіальних органів Національної поліції.

Відповідно до абзацу другого пункту 15 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Оскільки постановою Кабінету Міністрів України №988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» встановлено грошове забезпечення поліцейських, яке, за своїми складовими є ідентичним складовим колишніх працівників міліції, але за розміром більшим, таке збільшення є безумовною підставою для перерахунку пенсії позивача, як колишнього працівника міліції.

Позивач вважає, що його пенсія підлягає перерахунку з 01 січня 2016 року з урахуванням пункту «а» частини 1 статті 13 Закону №2262-XII із розрахунку 55% відповідних сум грошового забезпечення (як звільненому з ОВС України «через хворобу»).

Пунктом «а» статті 13 Закону України № 2262 - XII (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Суд звертає увагу, що зміни до статті 13 цього Закону внесено згідно із Законом № 580-VIII від 02 липня 2015 року та застосовуються до осіб, звільнених зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно з пунктами 2,3 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції:

2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції;

3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції;

Отже, необхідною обставиною, з існуванням якої законодавець пов'язує наявність у особи права на призначення пенсії у розмірі 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення, є звільнення у відставку за віком або за станом здоров'я, на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

З матеріалів справи вбачається, що згідно з наказом Управління МВС України на залізничному транспорті №17 о/с від 06 березня 2008 року, відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, ОСОБА_1 - майор міліції, звільнений у запас (з постановкою на військовий облік) за пунктом 64 «б» (через хворобу) з 07 березня 2008 року. Вислуга на день звільнення складала 19 років 05 місяців 27 днів (а.с.15).

У зв'язку з виявленими помилками в раніше наданому до ГУ ПФУ в Київській області розрахунку, Управління МВС України на південно-західній залізниці надано новий розрахунок від 15 березня 2010 року, згідно з яким загальна вислуга на 07 березня 2008 року для призначення пенсії складає 22 роки 02 місяці 04 дні (а.с.20).

Судом встановлено, що у свідоцтві про хворобу №182 зазначено, що позивач непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час (а.с. 21).

Відтак, оскільки позивача звільнено з органів внутрішніх справ 06 березня 2008 року, так як в Національній поліції позивач службу не проходив, тому суд вважає, що стаття 77 Закону України «Про Національну поліцію» не може застосовуватись до позивача.

Крім того, розмір пенсії у відсотковому співвідношенні до грошового забезпечення позивачу визначався при її призначенні з 06 березня 2008 року, а стаття 63 Закону №2262-XII чітко визначено, що пенсія підлягає перерахунку виключно у зв'язку із зміною лише розміру грошового забезпечення, при цьому цією правою нормою не передбачено перерахунок пенсії відсотковому розмірі.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскільки позивача звільнено зі служби в запас у зв'язку з хворобою, то відповідно до наведених норм він не має права на призначення пенсії у розмірі 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення, яка призначається звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я та на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Суд погоджується з доводами позивача про те, що відомості, зазначені у свідоцтві про хворобу №182, виданому ЦВЛК, про те, що він непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час, ототожнюється з обмеженою придатністю/непридатністю до служби в поліції з огляду на віднесення служби в поліції до військової служби відповідно до приписів Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Однак, існування такого факту жодним чином не змінює причину звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ, та, в силу вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», не створює законних підстав для проведення перерахунку пенсії позивача з її збільшенням на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Судом встановлено, що Головне управлінням Пенсійного фонду України у Київській області, керуючись Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», застосувало ОСОБА_1 розмір пенсії 56% грошового утримання (50% за 20 років вислуги і по 3% за 2 роки вислуги) та прийняло розпорядження про призначення пенсії за вислугу років позивачу.

Оскільки позивача звільнено зі служби у запас у зв'язку з хворобою, то відповідно до наведених норм та встановлених обставин справи ОСОБА_1 правомірно призначено пенсію у розмірі 56% грошового утримання, а тому немає підстав проведення перерахунку та виплати пенсію позивача у розмірі 61% відповідних сум грошового забезпечення.

Отже, відповідно до наведених норм пенсія ОСОБА_1 з 01 січня 2016 року відповідачем перерахована відповідно до вимог чинного законодавства, а тому позовні вимоги є безпідставними.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд.

Дата складення повного рішення суду - 15.11.2018.

Суддя Леонтович А.М.