Справа № 372/1476/18
Суддя: Кравченко М. В.
Дата ухвалення: 2018-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 372/1476/18
Провадження № 2-а-39/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2018 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Кравченка М.В.

при секретарі Бондаренко Є.І.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського Управління патрульної поліції в місті Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В И Р І Ш И В:

Позивач звернувся в суд з вказаним адміністративним позовом до поліцейського Управління патрульної поліції в місті Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Вимоги позову обґрунтовував тим, що згідно з оскаржуваною постановою на нього накладено штраф у розмірі 510 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3. ст.122 КУпАП. ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що 25.05.2018 року близько 12 год. 20 хв. керуючи автомобілем НОМЕР_1 за адресою: м. Київ, проспект Перемоги,111 здійснив зупинку на смузі, яка призначена для руху маршрутних транспортних засобів поза дорожнім знаком 5.11, чим порушив п.17.1 Правил дорожнього руху, вважає дії поліцейського роти №5 батальйону №1 полку №1 управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Павлишина М.П. щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протиправними, просив скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії НК №712852 від 25.05.2018 року про притягнення його до відповідальності за порушення ч.3 ст.122 КУпАП та накладення на нього стягнення у розмірі 510 грн. В обґрунтування вимог вказав, що 25.05.2018 року близько 12.20 год. рухався в м. Києві по просп. Перемоги в напрямку центру під час руху відчув, що горіло в салоні свого автомобіля, після чого включив правий поворот та був змушений здійснити вимушену зупинку на дорозі, оскільки всі полоси були зайняті, а обладнаного місця для зупинки не було, тому йому довелось зупинитись на смузі для руху громадського транспорту, відповідно до п.15.2 ПДР. Зупинившись ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, відповідно до підпункту «а», пункту 9.9 ПДР і намагався поставити аварійний знак, як вимагає п.9.10 ПДР, але не встиг, оскільки до нього відразу під'їхав патрульний автомобіль і незважаючи на його пояснення та те що автомобіль потребує огляду, забравши документи пішов до службового автомобіля і почав складати оскаржувану постанову.

06.06.2018 року суддею Болобан В.Г. винесено ухвалу про прийняття адміністративного позову, про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначення підготовчого судового засідання.

21.06.2018 року суддею Болобан В.Г. винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

19.07.2018 року суддею Кравченко М.В. винесено ухвалу про прийняття справи до свого провадження, призначення по справі відкритого судового засідання.

03.09.2018 року суддею Кравченко М.В. винесено ухвалу про залишення позову без руху для усунення недоліків.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю та вказав, що відповідач незаконно виніс постанову та наклав на нього стягнення, оскільки він не порушував правил дорожнього руху. Вважає, що дана постанова винесена при неповному дослідженні всіх фактичних обставин справи, відповідач належним чином не дослідив і не надав оцінки доказам, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, тому вважає постанову такою, що не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Представник відповідача Боліла Н.М. в судове засідання не з'явилась, подала суду відзив на адміністративний позов в якому вказала, що твердження позивача є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволення. Позивач не оспорює факт здійснення зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.11, що забороняє рух і зупинку інших транспортних засобів на цій смузі, проте зазначає, що зупинка була вимушена у зв'язку з несправністю транспортного засобу, водночас позивачем не надано жодних підтверджень здійснення ним вимушеної зупинки, тому просила відмовити у задоволення позову в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні вказала, що позивач є її сином, того дня вона з ним перебувала в автомобілі і стала свідком ситуації, коли відчула запах горілого та сильно злякалась щоб автомобіль не загорівся, також їй не були зрозумілі дії працівників поліції, оскільки її син нічого не порушував, а навпаки потребував допомоги.

Вислухавши позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що 25 травня 2018року поліцейським роти №5 батальйону №1 полку №1 управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Павлишиним М.П. винесено постанову серії НК №712852 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Згідно оскаржуваної постанови до ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КпАП України застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. з зазначенням, що водій 25.05.2018 року о 12 годині 20 хвилин керував автомобілем НОМЕР_2 за адресою: м. Київ, проспект Перемоги,111 здійснив зупинку на смузі, яка призначена для руху маршрутних транспортних засобів поза дорожнім знаком 5.11, чим порушив п. 17.1 ПДР України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов'язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб'єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП України обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, засоби фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, є доказами у справах про адміністративне правопорушення.

Відповідачем надано суду відеозапис на диску, що використовувався при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, даний доказ є недостатній та не може покладатись в основу судового рішення в силу вимог ст.ст. 75, 76 КАС України, з даного відео не можливо встановити дійсні обставини справи.

Нормами ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено, зокрема, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. (п. 3 ч. 1ст. 288 КУпАП).

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 7 КпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 своєї Постанови № 14 від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями283 і 284 КпАП України. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У постанові, яка оскаржується, відповідачем не достатньо наведено посилання на докази, якими обґрунтовується рішення, винесене останнім про накладення на позивача адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КпАП України.

Відповідач не надав суду належних доказів, а наданий відеозапис не дає змоги суду дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, оскільки відео змонтоване з частин і розпочинається з моменту розгляду справи поліцейським, а не з моменту вчинення правопорушення, які достовірно підтверджують обставини порушення ОСОБА_1 25.05.2018 року Правил дорожнього руху України, а саме п.п. 17.1 ПДР України.

Пояснення свідків у справі про адміністративне правопорушення відсутні, інших додаткових доказів винуватості позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП України суду не представлено.

Показами свідка в судовому засіданні спростовано доводи відповідача про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Таким чином, розгляд справи на місці вчинення адміністративного правопорушення не є порушенням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, яке утворює самостійну підставу для скасування постанови, винесеної за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Аналізуючи усі обставини по справі та досліджені у судовому засіданні матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КпАП України.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про наявність підстав до часткового задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 оскільки дії інспектора поліції під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача не відповідають вимогам ст.ст. 245, 251, 280 КпАП України.

В зв'язку з чим постанова серії НК №712852 від 25.05.2018 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 122 КпАП України, про притягнення його до адміністративної відповідальності і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. підлягає скасуванню.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КпАП України.

Поряд із тим, позовні вимоги сформульовані таким чином, що не дають можливості ефективно захистити порушені суб'єктом владних повноважень права позивача, оскільки позивач декілька разів змінюючи відомості про дійсного поліцейського, який виніс постанову відносно нього, так і не зміг встановити об'єктивні дані про таку особу, однак вини позивача у цьому суд не вбачає, оскільки саме посадовими особами Управління патрульної поліції в місті Києві не забезпечено надання достовірної інформації особі, що притягується до адміністративної відповідальності про посадову особу, яка розглядала справу про адміністративне правопорушення - поліцейського цього підрозділу патрульної поліції. За таких обставин, неконкретизованість позовних вимог та повідомлених позивачем суду відомостей про відповідача не може, на думку суду, слугувати достатньою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог та, відповідно, відмові особи реалізації права на справедливий суд.

При цьому, протирічливі відомості про поліцейського, який виніс оскаржувану постанову, додатково вказують на порушення прав позивача при її винесенні, оскільки вказують на порушення права на захист та порушення процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності, що узгоджується із доводами позову.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим для ефективного захисту порушених прав позивача адміністративний позов задовольнити частково, виклавши зміст задоволених вимог таким чином, щоб реально відновити порушені відповідачем як суб'єктом владних повноважень права позивача.

Таким чином, задовольняючи позов частково, суд вважає доцільним скасувати постанову серії НК № 712852 від 25 травня 2018 року, винесену поліцейським Управління патрульної поліції в місті Києві по справі про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 6, 19, 77, 241-246 КАС України, ст.293 КУпАП, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського Управління патрульної поліції в місті Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати постанову серії НК № 712852 від 25 травня 2018 року, винесену поліцейським Управління патрульної поліції в місті Києві по справі про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Обухівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складання судового рішення в повному тексті.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.В.Кравченко