Справа № 819/682/18
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 рокуЛьвів№857/918/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Затолочного В.С.,

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 червня 2018 року у справі №819/682/18 (винесене головуючим суддею Подлісною І.М. проголошене о 12:17 год. у м. Ужгороді повний текст складений 18.06.2018р.) за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області третя особа Почаївська міська рада Кременецького району Тернопільської області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області третя особа Почаївська міська рада Кременецького району Тернопільської області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до п. 14 cт. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3551-Х-ІІ, Постанови КМУ №413 від 07.06.2017 року, Розпорядження КМУ від 19 серпня 2015p. №898-р, він як учасник АТО має право на першочергове забезпечення земельними ділянками, звернувся із заявою до Головного управління Держгеокадастру України у Тернопільській області про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтованою площею 0,18 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території Почаївської міської ради Кременецького району Тернопільської області за межами населеного пункту.

Розглянувши заяву від 09.11.2017 року, відповідач рішенням від 04.12.2017 року Г-9918/0-4236/6-17 керуючись частиною 7 статті 118 ЗК України, відмовив позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Прийняття відповідачем рішення Г-9918/0-4236/6-17 про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, на думку позивача, є протиправною дією, яка порушує його права на отримання відповідно до Конституції України та ЗК України у власність земельної ділянки, що підлягає судовому захисту.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 червня 2018 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, тому підлягає скасуванню. Зокрема доводи апелянта зводяться до того, що суд першої інстанції застосував до спірних правовідносин нормативно - правовий акт, який не підлягав застосуванню, зокрема Постанову КМУ №413 від 07.07.2017 р., яка набрала чинності 17.06.2017 р. та якою затверджена «Стратегію удосконалення управління у сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними» оскільки вона не містить нормативно - правових норм, які врегульовують порядок надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо надання земельних ділянок у власність та не прийнята відповідно до певного закону чи на виконання такого закону. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з'ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник позивача апеляційну скаргу підтримав з підстав зазначених у апеляційній скарзі, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та третя особа в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання. Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_2, який відповідно до п.14 cт. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3551-Х-ІІ, Постанови КМУ №413 від 07.06.2017 року, Розпорядження КМУ від 19 серпня 2015 p. №898-р, як учасник АТО має право на першочергове забезпечення земельними ділянками, у відповідності до статтей 2, 4-5, 22, 116, 118, 121, 122 Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року №2768-III, Закону України «Про землеустрій» від 22 травня 2003 року №858-IV, Закону України «Про особисте селянське господарство» від 15 травня 2003 року №742-1V,

09.11.2017 року звернувся із заявою до Головного управління Держгеокадастру України у Тернопільській області ( далі - Відповідач) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтованою площею 0,18 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території Почаївської міської ради Кременецького району Тернопільської області за межами населеного пункту. До заяви ним були подані копія паспорта, копія ідентифікаційного коду, викопіювання із публічної кадастрової карти України, копія довідки про безпосередню участь в АТО, копія посвідчення учасника бойових дій серія НОМЕР_1.

Розглянувши заяву позивача від 09.11.2017 року, відповідач рішенням від 04.12.2017 року Г-9918/0-4236/6-17 керуючись частиною 7 статті 118 ЗК України, відмовив Позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою з наступних мотивів: на викопіюванні із публічної кадастрової карти України не вказано бажане місце розташування земельної ділянки; на офіційному веб-сайті Головного управління опубліковано перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам у IV кварталі 2017 року на території Тернопільської області (не входження спірної земельної ділянки у вказаний перелік); у зв'язку із великою кількістю надходження заяв від учасників АТО в порядку черговості та з метою забезпечення права кожного з них на отримання земельної ділянки, Головним управлінням проводяться заходи стосовно резервування земельних ділянок для подальшої передачі у приватну власність земельних ділянок у наступних періодах на території Тернопільської області.

Головним управлінням, за результатами розгляду повторної заяви позивача від 09.02.2018, листом від 12.03.2018 Г-802/0-527/0/17-18 відмовлено у задоволенні клопотання, у зв'язку з відсутністю погодження органу місцевого самоврядування щодо надання Позивачу дозволу на розроблення землевпорядної документації.

Суд першої інстанції в задоволенні позову відмовив з тих підстав, що надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, відповідно до статті 122 Кодексу, відноситься до виключних повноважень центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів.

Проте апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції невірними та такими, що суперечать нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 3 Земельного кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлено статтею 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Приписами частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Частиною четвертою статті 122 Земельного кодексу України встановлено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Враховуючи системний аналіз вищезазначених норм, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що за результатами розгляду заяви позивача про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, відповідач має прийняти одне з таких рішень: або наказ про надання дозволу на розроблення відповідної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, або рішення про відмову у наданні відповідного дозволу із зазначенням конкретних причин відмови, які передбачені частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України

З матеріалів справи слідує, що позивач звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області із заявою та необхідними доданими документами про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, орієнтовною площею 0,1800 га, для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Почаївської міської ради, Кременецького району, Тернопільської області.

Заявлений позивачем розмір земельної ділянки - 0,1800 га, відповідає нормі, передбаченій Земельним кодексом України; подані документи за змістом та кількістю відповідають переліку, наведеному у статті 118 Земельного кодексу України.

Однак, Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області прийняло рішення, оформлене листами від 04 грудня 2017 року Г-9918/0-4236/6-17 та від 12.03.2018 Г-802/0-527/0/17-18, щодо відмови від надання дозволу ОСОБА_2 на розроблення документації із землеустрою щодо відведення вищезгаданої земельної ділянки.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що наказом Державного агентства земельних ресурсів України від 15.10.2014 р. №328 введено в дію рішення колегії Держземагентства України №2/1 від 14.10.2014 р. «Про обов'язкове направлення на розгляд до місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності». Даним рішенням колегії дійсно передбачено направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної форми власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою. Проте, як вбачається зі змісту пункту 2.2 вищезазначеного рішення, орган місцевого самоврядування протягом 10 календарних днів з дня отримання запиту письмово має висловити свою позицію із зазначеного питання, відсутність протягом зазначеного строку мотивованих заперечень є мовчазною згодою на надання дозволу на розроблення відповідної документації із землеустрою. З пункту 2.3 рішення слідує, що орган місцевого самоврядування може заперечити стосовно надання дозволу на розроблення документації із землеустрою лише з підстав, визначених частиною сьомою статті 118 ЗК України. Якщо заперечення органу місцевого самоврядування суперечать вимогам чинного законодавства, то головні управління Держземагентства в областях мають забезпечити у встановленому порядку розгляд клопотань заявників з урахуванням зазначених обставин (пункт 2.4 рішення).

Судом встановлено, 14.11.2017р. відповідачем надіслано Почаївській міській раді Кременецького району Тернопільської області лист №31-19-0.52-7919/2-17 «Про надання пропозиції щодо прийняття наказу» з проханням надати у 10 денний термін власні пропозиції щодо можливості прийняття наказу про надання ОСОБА_2 дозволу на розроблення відповідної документації із землеустрою.

Проте, листом від 19.04.2017 р. №1270/2-09 відповідача повідомлено, що постійна депутат постійна депутатська комісія з питань містобудування, архітектури, земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища повідомляє, що на даний час на черзі для отримання земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства; для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; для гаражною будівництва та ведення індивідуального садівництва знаходиться 51 (п'ятдесят одна) заява від учасників АТО. Крім того 05 грудня 2014 року сесією Почаївської міської ради було прийняте рішення №1975 надавати земельні ділянки та погоджувати відведення земельних ділянок, які знаходяться за межами населених пунктів на території Почаївської міської ради учасникам АТО на території України дозволено місцевим жителям , що мають відношення до м. Почаїв (проживання, робота) на день прийняття даного рішення. Так як гр. ОСОБА_2 проживає с. Лосятин Кременецького району Тернопільської області комісія не погодила виділенню земельної ділянки орієнтовною площею 0,18 га для ведення особистого селянського господарства.

Вищезазначені мотиві, що стали підставами для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність судом не можуть бути визнані правомірними, оскільки не містять обґрунтованих причин, які чітко передбачені ч. 7 ст. 118 ЗК України.

Відповідно до статей 4, 5 ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель; земельне законодавство базується на принципі забезпечення гарантій прав на землю.

Суд звертає увагу, що органи державної влади не можуть безпідставно приймати рішення, що пов'язані з обмеженням реалізації певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, зокрема, відстрочувати термін реалізації права на земельні ділянки сільськогосподарського призначення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами державної влади і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з конституційним принципом, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3 Конституції України).

Суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, а рішення приймати обґрунтовано. У спірному випадку у відповідача були відсутні правові підстави для відмови від надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Таким чином, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх докази, колегія судді дійшла висновку, що оскаржуване рішення Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області не відповідає критеріям правомірності рішення суб'єкта владних повноважень, відповідачем допущено порушення прав, свобод та інтересів позивача та не доведено правомірності рішення про відмову від надання дозволу ОСОБА_2 на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,1800 га для ведення особистого селянського господарства на території Почаївської міської ради Кременецького району Тернопільської області, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог.

Вказані вище обставини є безсумнівною підставою для скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про часткове задоволення позову з наведених вище підстав.

Судом першої інстанції порушено норми матеріального права та неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню з підстав визначених ст. 317 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвали нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню та апеляційним судом приймається нова постанова про задоволення позову з наведених вище підстав.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 червня 2018 року у справі №819/682/18 - скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення першого заступника начальника Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області Білецького В.І. від 04.12.2017 року Г-9918/0-4236/6-17 про відмову у наданні дозволу ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 0,1800 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населеного пункту на території Пачаївської міської ради Кременецького району Тернопільської області.

Визнати протиправним та скасувати рішення заступника начальника Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області Мартинюка В.А. від 12.03.2018 року Г-802/0-527/0/17-18 про відмову у наданні дозволу ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 0,1800 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населеного пункту на території Пачаївської міської ради Кременецького району Тернопільської області.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 від 09.11.2017 року та від 09.02.2018 року та зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області прийняти рішення щодо надання ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтованою площею 0,1800 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населеного пункту на території Почаївської міської ради Кременецького району Тернопільської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді Н. В. Бруновська
В. С. Затолочний
Повний текст постанови складено 15.11.2018р.