Справа № 335/8143/18
Суддя: Жукова О. Є.
Дата ухвалення: 2018-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 335/8143/18
Провадження № 2-а /331/81/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Жукової О.Є.

при секретарі: Качан К.К.

розглянувши у письмовому провадженні адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора превенції з нагляду за дорожнім рухом управління поліції Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції Томашева Василя Анатолійовича про визнання дій службової особи неправомірними , а постанови не чинною та її скасування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 13.07.2018 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з вказаним позовом, в якому просив визнати дії відповідача неправомірними, скасувати постанову серії НК № 095756 від 06.07.2018 про накладення на нього адміністративного стягнення за ст. 132 КУпАП, закрити провадження по справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскільки він Правил дорожнього руху не порушував, мав при собі всі необхідні документи , вантаж ним перевозився відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою КМУ №30 від 18.01.2001 року «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами», при складанні постанови було порушено його права , передбачені ст. ст. 268, 276 КУпАП , вважає дії відповідача неправомірними, а постанову такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 липня 2018 року адміністративний позов передано на розгляд до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя.

Ухвалою судді Жовтневого районного м. Запоріжжя від 24 вересня 2018 року провадження по справі відкрито.

12 листопада 2018 року відповідач надав заперечення на позов, в якому зазначив, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП, а не за ст. 132 КУпАП, як зазначає ОСОБА_1, крім того , постанова складена з дотриманням вимог чинного законодавства, а тому просив в задоволенні позову відмовити.

В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову.

Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з»явився, зазначивши про неможливість явки до суду через зайнятість, у зв»язку з чим на підставі ч.3 ст. 205, ч.3 ст. 268 КАС України справу розглянуто у його відсутність.

У відповідності до вимог ч. 9 ст. 205 КАС України , оскільки всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд розглянув справу у письмовому провадженні .

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху , зафіксоване не в автоматичному режимі від 06.07.2018 року серії НК № 095756 , винесеною інспектором превенції з нагляду за дорожнім рухом управління поліції Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітаном поліції Томашевим В.А. до ОСОБА_1 застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП України.

Отже, твердження позивача, про те, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 132 КУпАП не відповідають дійсності.

У вказаній постанові зазначено, що ОСОБА_1 06.07.2018 року близько о 11-25 год., на 230 км. М-04 , керуючи автомобілем марки МАЗ 504В , державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з причепом державний реєстраційний НОМЕР_2 перевозив великогабаритний вантаж ( загальна висота більш 10м ) не позначивши дзеркала заднього виду смугами ,не маючи в комплекті ТЗ жорсткого буксиру та противідкатних упорів чим порушив пунк 17 постанову кабінету Міністрів України №30 від 18.01.2001року «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами , вулицями та залізничними переїздами» , чим порушив вимоги п.22-5 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення передбачене статті 132 -1 КУпАП.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ст.132-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Об'єктом правопорушення виступають охоронювані законом відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в галузі шляхового господарства і зв'язку.

Об'єктивна сторона правопорушення полягає у порушенні правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами (формальний склад).

У відповідності до п. 22.5 ПДР України, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 38 т (на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - до 40 т; для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою КМУ №30 від 18.01.2001 року «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами» транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306. Транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

У пункті 17 вказаної постанови, зазначено, що великогабаритні та великовагові транспортні засоби повинні бути укомплектовані таким обладнанням: не менш як двома противідкотними упорами для додаткової фіксації коліс автомобіля-тягача та кожного з причепів у разі вимушеної зупинки; знаком "Об'їзд перешкоди з лівого боку" та знаком "Об'їзд перешкоди з правого боку" діаметром по 600 міліметрів кожний, виготовленими із світловідбивного матеріалу відповідно до вимог стандартів; вісьмома конусами з горизонтальними світловідбивними смугами білого та червоного кольору, розташованими почергово (висота конусів - 600 міліметрів, ширина білих та червоних смуг - 150 міліметрів); жорстким буксиром; миготливим ліхтарем червоного кольору або знаком аварійної зупинки; комплектом ланцюгів протиковзання (в період з 1 жовтня до 1 квітня); жилетом оранжевого кольору із світловідбивними елементами; не менш як одним проблисковим маячком оранжевого кольору з автономним живленням.

Згідно пункту 19 постанови, кабіна великогабаритного транспортного засобу повинна бути обладнана не менш як двома дзеркалами заднього виду, розташованими з лівого і правого боку кабіни, на зворотному боці яких нанесені почергово під кутом 45 градусів світловідбивні смуги білого та червоного кольору. Дзеркала мають забезпечувати достатній огляд у горизонтальній і вертикальній площині з урахуванням габаритів вантажу, що перевозиться, під час руху як на прямій, так і на кривій ділянці автомобільної дороги. Дзеркала заднього виду кріпляться з допомогою пристроїв, які б забезпечували їх відхилення вперед чи назад під зусиллям 20 - 25 кгс, спрямованим паралельно поздовжній осі транспортного засобу.

Відповідно до п 6 Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів затверджених постановою КМУ України від 20.05.2013 року вказано, що уразі виявлення порушень правил перевезення великогабаритних, великовагових і небезпечних вантажів посадові особи складають акти за формою згідно з додатками 2 і 3 до цього порядку та повідомляють відповідний підрозділ Національної поліції про такі порушення.

Однак всупереч зазначених норм інспектором не надано взагалі доказів того, що ОСОБА_1 здійснював перевезення великогабаритного вантажу з порушенням, так як заперечення надіслані суду не містять акту за формою відповідно до вищевказаного порядку .

Натомість, позивачем суду надано докази, а саме: подорожній лист вантажного автомобіля №419206 від.04.07.2018 р., посвідчення про відрядження №2229 від 04.07.2018 року, а також дозвіл №13238901-ЗЗЗНГ з 04.07.2018 року по 10.07.2018 року, затверджений заступником начальника управління патрульної поліції в Запорізької області на участь у дорожньому русі транспортних засобів , вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні , щодо автомобілю НОМЕР_1 , НОМЕР_2 вантаж по маршруту Гостомель , виїзд на М-07, М-07, виїзд на Т-10-39, Т-10-39, виїзд на Р-02, Р-02, міська смуга Києва (Харківська площа, пр.Бажана, Дарницький мостовий перехід, Столичне шосе. А.Заболотного, Одеська площа, Т-10-27, кільцева дорога, Т-10-27, Ак. Паладіна, Гостомельська площа), виїзд на М-01, М-01, виїзд на Р-03, Р-03, виїзд на М-03, М-03, об'їзна Лубен, М-03, міська смуга Полтави (Харківське шосе, Київське шосе), М ¬ 03, виїзд на Р-11, Р-11, виїзд на М-18, М-18, виїзд на М-29, М-29, виїзд на М-18, М-18, виїзд на М-04, М-04, Піщанка, виїзд на М-18, М-18,міська смуга Запоріжжя ( вулиця Донецьке Шосе ,2), якими підтверджено дотримання ОСОБА_1 нормативно -правових актів щодо перевезення великогабаритного вантажу.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Разом з тим, в ході розгляду справи відповідач, що є суб»єктом владних повноважень, отримавши ухвалу суду про відкриття провадження, у встановлений судом строк жодних доказів правомірності прийнятого рішення не надав.

Таким чином, оскільки доказів вини позивача у правопорушенні, відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України, відповідачем не надано, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП , що в свою чергу свідчить про неправомірність складеної відносно останнього постанови про накладення адміністративного стягнення.

Щодо визнання протиправними дій відповідача, суд зазначає наступне.

Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За загальним правилом статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до частин 2-4 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 статті 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Наведені норми в їх сукупності свідчать про наявність у відповідача як посадової особи Національної поліції повноважень щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, крім іншого, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

В даному випадку дії інспектора поліції щодо виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та складання постанови у справі про адміністративне правопорушення , у разі такого виявлення , передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про Національну поліцію». Вчинення інспектором поліції законодавчо визначених дій має наслідком прийняття відповідного рішення - постанови у справі про адміністративне правопорушення, тому самі по собі дії щодо складення постанови у справі про адміністративне правопорушення не можуть бути визнані протиправними.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позов в частині визнання протиправними дій інспектора превенції з нагляду за дорожнім рухом управління поліції Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції Томашева Василя Анатолійовича задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 77,205, 241 , 268,271, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора превенції з нагляду за дорожнім рухом управління поліції Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції Томашева Василя Анатолійовича про визнання дій службової особи неправомірними , а постанови не чинною та її скасування задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху , зафіксоване не в автоматичному режимі від 06.07.2018 року серії НК № 095756 про застосування до ОСОБА_1 ( місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_3) адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП України і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

На підставі ч.2 ст. 271 КАС України копію судового рішення невідкладно надіслати учасникам справи.

Суддя: О.Є. Жукова

15.11.2018