Справа № 808/2447/18
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2018-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

14 листопада 2018 року м. Дніпросправа № 808/2447/18
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Шлай А.В., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18 липня 2018 року, (суддя суду першої інстанції Прасов О.О.), прийняте у порядку спрощеного позовного провадження в м. Запоріжжя, в адміністративній справі №808/2447/18 за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

21 червня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив: визнати протиправними дії Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо відмови здійснити розрахунок та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована на підставі постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2017 року у справі №336/1616/17 за період з 08.09.2016 року по день фактичної виплати пенсії, а саме лютий 2018 року; зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя здійснити виплату позивачу компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована на підставі постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2017 року за період з 08.09.2016 року по день фактичної виплати пенсії, а саме по лютий 2018 року, у розмірі 7 295.93 грн..

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2017 року у справі №336/1616/17 в лютому 2018 року відповідач ОСОБА_1 виплатив заборгованість з виплати пенсії за період з вересня 2016 року в розмірі 60 183.90 грн.. Позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення розрахунку та виплати компенсації частини доходів у зв'язку з несвоєчасною виплатою пенсії, однак відповідач протиправно відмовив йому в такій компенсації.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18 липня 2018 року у справі №808/2447/18 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована фактично доводами адміністративного позову, також позивач зазначає, що основною підставою для виплати особі компенсації втрати частини доходів є порушення строків їх нарахування, оскільки в даному випадку відповідачем допущено порушення строків нарахування пенсії позивачу, останній має право на отримання компенсації втрати частини доходів.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що пенсію позивачу було призначено на підставі постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2017 року, постанова суду була виконана негайно. Відповідач зазначає, що компенсацію за втрату частини доходу може бути розраховано та виплачено лише в разі якщо особі нараховано однак не виплачено коштів, що не мають разового характеру. Оскільки пенсію позивачу було нараховано вже на підставі постанови суду, яка набрала законної сили, і одразу виплачено їх, підстави для стягнення компенсації втрати частини заробітку з вересня 2016 року, як того вимагає позивач - відсутні.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2017 у справі №336/1616/17 (яка 08.12.2017 набрала законної сили) - визнано протиправним та скасовано рішення Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя про відмову ОСОБА_1 у призначенні пільгової пенсії за віком за Списком №1 відповідно до п."а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №156 від 06.12.2016; зобов'язано Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №1 період роботи з 01.07.1988 по 31.12.1991; зобов'язано Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п."а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 08 вересня 2016 року.

На виконання зазначеної постанови суду Шевченківським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Запоріжжя протоколом від 18.01.2018 року було призначено пенсію ОСОБА_1 за Списком №1. Як зазначено відповідачем у відзовах на позовну заяву та апеляційну скаргу, ОСОБА_1 було виплачено пенсію за період з 08.09.2016 року по 31.01.2018 року, згідно постанови від 08.12.2017 року, в лютому 2018 року.

У травні 2018 року позивач звернувся до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя із заявою про здійснення розрахунку та виплати йому компенсації втрати частини доходу у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії починаючи з 08.09.2016 року по 01.02.2018 року.

Листом від 04 червня 2018 року відповідач відмовив позивачу в проведенні розрахунку та виплаті компенсації втрати частини доходу посилаючись на положення ч. 2 ст. 46 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та зазначив, що вказана норма кореспондує наявності безпосередньої вини в діях Пенсійного фонду, що спричинило невчасну виплату сум пенсії. Проте, в даному випадку своєчасна сплата суми відповідно до постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2017 року у справі №336/1616/17 виконана повністю, що в свою чергу, виключає наявність вини об'єднаного управління та відповідно застосування ч. 2 ст. 46 названого Закону.

Вважаючи відмову пенсійного органу в розрахунку та виплаті компенсації втрати частини доходу протиправною позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що в діях відповідача по виплаті пенсії відсутня протиправність, пенсія на виконання постанови суду апеляційної інстанції була нарахована та виплачена вчасно, одразу після виникнення у позивача такого права згідно рішення суду, тому він не набув права на компенсацію втрати частини доходу.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною другою статті 46 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», регламентовано виплату пенсій за минулий час, передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. При цьому компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

За статтею 1 Закону України «Про компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-ІІІ (далі по тексту Закон№ 2050-ІІІ), підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Зі змісту цієї норми випливає, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов'язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Згадані вище статті 2, 3 цього Закону встановлюють строк затримки виплати доходу, за якого виникає право на компенсацію, - один і більше календарних місяців, дається визначення поняття «доходи» для цілей цього Закону, а також порядок обчислення суми компенсації.

Пункти 1, 2 Порядку відтворюють положення Закону № 2050-ІІІ і лише конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

У пункті 4 Порядку прописано, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов'язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати.

При цьому, слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв'язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Використане у статті 3 Закону № 2050-ІІІ та пункті 4 Порядку формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов'язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Аналогічний підхід до розуміння зазначених норм права Верховний Суд України висловив у постановах від 19 грудня 2011 року (справа №6-58цс11), від 11 липня 2017 року (справа №21-2003а16), а Верховний Суд в постанві від 04 липня 2018 року у справі №521/940/17.

Отже, враховуючи той факт, що позивачу не було вчасно виплачено пенсію за період з 08.09.2016 року по 31.01.2018 року, достатніми є підстави для задоволення вимог позивача про зобов'язання відповідача провести розрахунок та виплату компенсації по день фактичної виплати пенсії.

Позивач наголошує, що за лютий місяць 2018 року ним було вчасно отримано пенсію, тому він звертався до відповідача із заявою про розрахунок та виплату компенсації за період з 08 вересня 2016 року по 01 лютого 2018 року, що підтверджується заявою від 17.05.2018 року (а.с.16).

Відповідач в листі від 04.06.2018 року, а також відзові на апеляційну скаргу зазначає, що фактична виплата пенсії позивачу за період з 08.09.2016 року по 31.01.2018 року на виконання постанови суду апеляційної інстанції від 08.12.2017 року відбулась в лютому 2018 року. (а.с. 17, а.с. 75, а.с. 82- зворотній бік).

У відповідності до приписів ст. 3 Закону Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на

індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться)

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що розрахунок та виплата компенсації за втрату частини доходу має бути здійснена за період з 08 вересня 2016 року по 31 січня 2018 року, включно, враховуючи що фактична виплата пенсії позивачу із порушенням строку відбулась в лютому 2018 року та з урахуванням позовних вимог ОСОБА_1 про виплату компенсації по лютий 2018 року.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що обов'язок по розрахунку та виплаті компенсації покладається саме на орган, який вчасно не виплатив особі дохід.

Таким чином, при розгляді даної справи, суд не вправі визначати остаточну суму компенсації втрати частини доходу, в свою чергу достатнім та ефективним способом захисту порушеного права позивача в даному випадку є покладення судом обов'язку на відповідача здійснити розрахунок та виплатити позивачу компенсацію.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 317, ст. 321 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18 липня 2018 року у справі №808/2447/18 - скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя в проведенні розрахунку та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована та виплачена на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2017 року у справі №336/1616/17, за період з 08.09.2016 року по 31 січня 2018 року, включно.

Зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя здійснити розрахунок та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2017 року у справі 336/1616/17, за період з 08.09.2016 року по 31 січня 2018 року, включно, у відповідності до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати».

В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 14 листопада 2018 року та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Шлай

суддя А.В. Суховаров