Справа № 808/1816/16
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

13 листопада 2018 року м. Дніпросправа № 808/1816/16
Суддя І інстанції - Лазаренко М.С.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Мельника В.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12 червня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров'я України» про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся з вказаним позовом до суду в якому просив визнати необґрунтованим та скасувати рішення МСЕК МОЗ від 29.04.2014 №144/04..

В обґрунтування позову посилається на те, що МСЕК прийнято протиправне рішенння про те, що законних підстав для зміни категорії інвалідності на трудове каліцтво немає, оскільки не встановлено причину і час настання інвалідності, а також ступінь втрати професійної працездатності, за результатами проведеного дослідження не надано трудових рекомендацій, оскільки позивач був визнаний інвалідом ІІІ працездатної групи, та не розроблено заходи медико-соціальної реабілітації та адаптації.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 12 червня 2018 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нове, яким задовольнити його вимоги в повному обсязі. Посилається на те, що суд вирішив справу без участі позивача, не допитав у якості спеціаліста голову ЛКК Комунальної установи «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м Запоріжжя» ОСОБА_2. Експертні висновки, що містяться в матеріалах справи є односторонніми і фактично обидва висновки є ідентичними, що свідчить, що друга експертиза була переписана з першої та фактично дослідження не проводились.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, а тому відповідно до ст. 229 КАС України фіксування судового засідання не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, та матеріалами справи підтверджено, що 24.02.1984 з позивачем, який працював на АТП-0825, трапився нещасний випадок на виробництві, а саме ОСОБА_1 отримав струс головного мозку через ДТП з автомобілем «КАМАЗ», що підтверджується висновком технічного інспектора праці ЦК Профспілки робітників сільського господарства по Запорізькій області від 11.03.1984 (а.с.14-15, т.1).

11 серпня 2010 року позивач переніс ішемічний інсульт, після якого позивачу встановлено ІІ групу інвалідності.

17 квітня 2014 року Центральною МСЕК МОЗ України проведено очний огляд ОСОБА_1, 1955 р.н., щодо питання про зміну категорії інвалідності, про що складено акт № 94.

Листом від 29.04.2014 №144/04, який адресований Запорізькому обласному центру МСЕ (копія ОСОБА_1), повідомлено, що ЦМСЕК МОЗ України прийшла до висновку, що законних підстав для зміни категорії інвалідності на трудове каліцтво немає, у зв'язку з чим Центральна МСЕК підтримує висновок ДержНДІ медико-соціальних проблем інвалідності.

З листа Центральної МСЕК МОЗ України від 19.07.2016 №295/07 встановлено, що 17.04.2014 ОСОБА_1 був оглянутий на Центральній МСЕК МОЗ України за діагнозом: «Цереброваскулярна хвороба. Атеросклероз. Артеріальна гіпертензія, наслідки перенесеного в 2010 році ГПМК (гострого порушення мозкового кровообігу) за ішемічним типом. Дисциркуляторна енцефалопатія ІІ-ІІІ ст., правобічний легкий геміпарез, помірні атактичні розлади, синдром доброякісної лікворо-венозної дисциркуляції, церебростинічний синдром. Арахноідальна кіста правої скроневої області, захворювання пов'язані з віковими змінами організму загального характеру, визнаний інвалідом ІІІ групи.»

При цьому, Центральна МСЕК у вказаному листі вказала на те, що підстав для зміни рішення про зв'язок захворювання з трудовим каліцтвом 1984 року немає.

Актом №94 огляду медико-соціальною експертною комісією від 17.04.2014 позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності, причина інвалідності - загальне захворювання (а.с.95-98, т.1).

Позивач навпаки вважає, що причиною інвалідності є саме трудове каліцтво отримане позивачем під час ДТП у 1984 році.

За таких обставин судом першої інстанції ухвалою від 20.02.2017 призначено судово-медичну експертизу на вирішення якої поставлено питання: Чи пов'язаня виявлена у ОСОБА_1 хвороба із отриманою 24.02.1984 травмою голови отриманої внаслідок ДТП?; Чи є хвороба ОСОБА_1 наслідковм трудового каліцтва внаслідок ДТП, що відбулось 24.02.1984?; Який ступінь втрати професійної працездатності завдано ОСОБА_1 ушкодженням здоров'я внаслідок отриманої 24.02.1984 травми внаслідок ДТП?.

23 червня 2017 КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради складено Висновок експерта №141/к, в якому комісія судових експертів КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» дійшла наступних висновків:

« 24.02.1984р. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (у віці 29 років) внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було заподіяно струс головного мозку.

Через 26 років 12.08.2010р. у віці 55 років йому було встановлено діагноз - «Малый ишемический инсульт с восстановленным неврологическим дефицитом в русле левой СМА, правосторонняя пирамидная недостаточность, стеноз левой ОСА. Дисциркуляторная энцефалопатия П ст., внутренняя симметричная неокклюзивная гидроцефалия, арахноидальная киста правой височной области№ (по даним комп'ютерної томографії головного мозку, від 18.08.2010 р.). Дане захворювання взагалі і у ОСОБА_1 виникає в наслідок недостатності кровообігу у головному мозку на підґрунті атеросклерозу, гіпертонічної хвороби та аномалії розвитку судин (дисциркуляторна енцефалопатія).

Прогресування вказаних патологічних змін в судинах призвело до прогресування патологічних змін головного мозку і інвалідізації ОСОБА_1 аж до 1 групи, яка встановлена в 2017 році.

Арахноїдальна киста - це внутрішньочерепне пухлиноподібне утворення з м'яких мозкових оболонок, яке заповнене спино-мозковою рідиною.

Виникнення кист може бути наслідком вроджених причин, запальних процесів, а також травм. Клінічний перебіг їх може бути безсимптомним.

Тобто, після травматичний характер даної кисти у ОСОБА_1 є лише припущенням, а не доведеним фактом. Крім того, необхідно відмітити, що у формуванні після травматичних кіст провідну роль грають крововиливи під м'якім оболонки і речовину головного мозку, що не є притаманним для струсу головного мозку, який мав місце у потерпілого в 1984 році.

Вплив арахноїдальної кисті на прогресування енцефалопатії міг би розглядатися, якщо б мало місце порушення кровообігу в наслідок зміщення мозкових структур. У даному ж випадку цей, чинник в жодному дослідженні не декларується. Навпаки, при МРТ (магнитно-резонансній томографії) від 16.11.2016 р. вказується на симетричний і дифузний характер патологічних процесів і робиться висновок.

Магнітно-резонансна томографія головного мозку від 16.11.2016 р. : «... Заключение: МРТ - признаки выраженных проявлений дисциркуляторной знцефалопатии. Локальное расширение (киста) полюсных субарахноидальных пространств правой височной доли (возможно, посттравматического генеза). Атрофия плащевых зон конвекситальных парасагиттальных отделов правой лобной доли, конвекситальных парасагиттальных отделов теменных долей. Умеренно выраженная сообщающаяся гидроцефалия. Малый диаметр интракраниального сегмента левой позвоночной артерии.».

За результатами проведеної судово-медичної експертизи експерти дійшли висновку про відсутність прямого причинно-наслідкового зв'язку між травмою у ОСОБА_1 у 1984 році і інвалідизуючим захворюванням.

Крім того за клопотанням позивача, ухвалою суду першої інстанції від 27.11.2017 призначено комісійну судово-медичну експертизу по справі на вирішення якої поставлено питання: Чи пов'язаня виявлена у ОСОБА_1 хвороба із отриманою 24.02.1984 травмою голови отриманої внаслідок ДТП?; Чи є хвороба ОСОБА_1 наслідком трудового каліцтва внаслідок ДТП, що відбулось 24.02.1984?; Який ступінь втрати професійної працездатності завдано ОСОБА_1 ушкодженням здоров'я внаслідок отриманої 24.02.1984 травми внаслідок ДТП?.

28 березня 2018 року до суду надійшов Висновок експерта (комісійний) №38/к, в якому комісія експертів КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради вказала на те, що під час обстеження ОСОБА_1 в межах даної експертизи зокрема з'ясовано, що будь-яких медичних документів, які дозволили б об'єктивно розслідувати перебіг після травматичного періоду з 1984 по 2010 року, а відповідно коректно визначити можливу роль травми у загальній клінічній картині у пацієнта (як і наданих матеріалах) немає, а отже вони не можуть бути досліджені.

Також, в експертному висновку №38/к зазначено, що достовірних даних, які б свідчили про втрату професійної працездатності ОСОБА_1 внаслідок отриманої 24.02.1984 травми під час дорожньо-транспортної пригоди - не виявлено. Спостерігається поступове прогресування паталогічних процесів головного мозку пацієнта, які переважно викликані енцефалопатією атеросклеротичного та гіпертонічного ґенезу, що у 2017 році виразилося у встановлені ОСОБА_1 І групи інвалідності.

Відповідно до експертних висновків №141/к та №38/к не вбачається прямого причинно-наслідкового зв'язку між травмою у ОСОБА_3 у 1984 році і інвалідизуючим захворюванням.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» інвалідність як міра втрати здоров'я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2009 №1317 затверджено Положення про медико-соціальну експертизу (далі - Положення №1317), яке визначає процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, інвалідам (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації.

Пунктом 13 Положення №1317 Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ, серед іншого, здійснює організаційно-методичне керівництво обласними, Київським та Севастопольським міськими центрами (бюро) медико-соціальної експертизи; проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих обласними, Київською та Севастопольською центральними міськими комісіями, і в разі необхідності скасовує їх; повторно оглядає осіб, які оскаржили рішення обласних, Київської та Севастопольської центральних міських комісій, перевіряє якість розроблених ними індивідуальних програм реабілітації, здійснює контроль за повнотою і якістю виконання програми; проводить у складних випадках огляд хворих та інвалідів за направленнями обласних, Київського та Севастопольського міських центрів (бюро) медико-соціальної експертизи; надає консультаційну допомогу фахівцям з питань проведення медико-соціальної експертизи та обласним, Київській та Севастопольській центральним міським комісіям.

Відповідно до пункту 15 Положення №1317, Комісії проводять своєчасно огляд (повторний огляд) осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, за місцем їх проживання або лікування, у тому числі за місцем їх проживання або місцем перебування у закладах соціального захисту для бездомних осіб та центрах соціальної адаптації осіб, звільнених з місць позбавлення волі, за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я після пред'явлення паспорта чи іншого документа, що засвідчує особу.

Згідно з пунктом 17 Положення №1317, медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб інваліда, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Відповідно до пункту 19 Положення №1317, комісія проводить засідання у повному складі і колегіально приймає рішення. Відомості щодо результатів експертного огляду і прийнятих рішень вносяться до акта огляду та протоколу засідання комісії, що підписуються головою комісії та її членами і засвідчуються печаткою.

Пунктом 20 Положення про медико-соціальну експертизу визначено, що Комісія під час встановлення інвалідності керується Інструкцією про встановлення груп інвалідності, затвердженою МОЗ за погодженням з Мінсоцполітики та Радою Федерації незалежних профспілок України.

Положенням про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2009 №1317, визначено порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями.

Відповідно до пункту 26 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, особі, що визнана інвалідом, залежно від ступеня розладу функцій органів і систем організму та обмеження її життєдіяльності встановлюється I, II чи III група інвалідності. I група інвалідності поділяється на підгрупи А і Б залежно від ступеня втрати здоров'я інваліда та обсягу потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або нагляді.

Причинами інвалідності є, серед іншого: загальне захворювання; нещасний випадок на виробництві (трудове каліцтво чи інше ушкодження здоров'я).

Висновками двох експертиз не встановлено причинно-наслідкового зв'язку між травою у ОСОБА_3 у 1984 році і інвалідизуючим захворюванням. Допитані в суді першої інстанції експерти КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради також зазначили, що інвалідизуючі захворювання наявні у ОСОБА_1 не є характерними струсу головного мозку, оскільки виникнення кист може бути наслідком вроджених причин, запальних процесів, а також травм. Клінічний перебіг їх може бути безсимптомним. У формуванні після травматичних кіст провідну роль грають крововиливи під м'якім оболонки і речовину головного мозку, що не є притаманним для струсу головного мозку, який мав місце у потерпілого в 1984 році. Вплив арахноїдальної кисти на прогресування енцефалопатії міг би розглядатися, якщо б мало місце порушення кровообігу в наслідок зміщення мозкових структур, у даному ж випадку цей чинник в жодному дослідженні не декларується, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Крім того відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції вірно звернув увагу на той факт, що рішення Центральної МСЕК не № 144/04 від 29.04.2014 року є рішенням суб'єкта владних повноважень та безпосередньо не порушує права та законні інтереси ОСОБА_1 з урахуванням того, що Центральною МСЕК у встановленому порядку було складено Акт огляду медико-соціальною комісією №94 від 17.04.2014, в якому і було встановлено позивачу ІІІ групу інвалідності з причин загального захворювання (а.с.95-98, т.1) та яке підлягає судовому оскарженню відповідно до приписів пункту 25 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції у цій справі, та визнає їх такими, що відповідають положенням чинного законодавства, яким регулюються спірні правовідносини, та приписам ст.2 КАСУ, яким чітко визначено завдання адміністративного судочинства та прописано критерії правомірності суб'єкта владних повноважень при чиненні ним певних дій та прийняття рішень.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги його не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова

суддя В.В. Мельник