Справа № 211/1822/18 (2-а/211/104/18)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2018-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

15 листопада 2018 року м. Дніпросправа № 211/1822/18 (2-а/211/104/18)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.

за участю представника позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу старшого інспектора Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції капітана поліції Крамара Романа Петровича

на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 28 серпня 2018 року у справі №211/1822/18 (2а/211/104/18) (суддя суду першої інстанції Ніколенко Д.М.), прийняте у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, за позовом ОСОБА_4 до старшого інспектора Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Крамара Романа Петровича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

02 травня 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправними дії відповідача по винесенню постанови серії БР №196246 від 23.04.2018 року про накладення адміністративного стягнення у відношенні ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 140 КУпАП у вигляді штрафу 1020 грн..

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що 23 квітня 2018 року постановою серії БР №196246 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 140 КУпАП. За змістом винесеної відповідачем постанови позивач є відповідальною посадовою особою за стан залізничного переїзду 72 км. + 737,7 м. Приворіт - Веселе Поле Софіївського району, не вжив заходів щодо ліквідації вибоїн в межах залізничного переїзду на проїжджій частині. Позивач зазначає, що в оспорюваній постанові не зазначено чи були створені його діями, як шляхового майстра, небезпека чи загроза життю та здоров'ю людей, перешкода руху. В порушення ст. 283, 284 КУпАП не були наведені докази, на яких ґрунтуються висновки відповідача про допущення позивачем адміністративного правопорушення. Також, позивач зазначає, що ділянки обслуговування залізничної дороги та переїзду, на яких встановлено порушення, не є ділянками, що обслуговуються позивачем згідно посадової інструкції., відповідачем не було складено та не долучено акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі в порушення вимог п. 3 розділу 2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення, а також він як шляховий майстер, не є посадовою особою в розумінні Закону, тому його не може бути притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 серпня 2018 року адміністративний позов задоволено частково: скасовано постанову серії БР №196246 від 23.04.2018 року, винесену старшим інспектором Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції капітаном поліції Крамарем Романом Петровичем про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020 грн.. Закрито справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4. В іншій частині в задоволення позову - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою у даній справі та посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідач, перебуваючи у складі комісії по обстеженню всіх залізничних переїздів 23.04.2018 року, встановив, що гр. ОСОБА_4, який є посадовою особою, відповідальною за утримання залізничного переїзду не вжив своєчасних заходів щодо ліквідації вибоїн в межах проїзної частини залізничного переїзду, вирівнювання залізо-бетонних плит, заміни залізо-бетонних плит пішохідної доріжки у межах залізничного переїзду відповідно до правил, стандартів що стосуються БДР, чим порушив ДСТУ 3587-97, ЦП 0174. За наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідачем було винесено постанову серії БР №196246 від 23.04.2018 року про накладення на позивача адміністративне стягнення у розмірі 1020 грн., передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП. Вказана постанова, на думку відповідача, є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування - відсутні, обставини правопорушення зафіксовані актом комісійного обстеження, а факт того, що саме позивач є відповідальною особою за дотримання в належному стані зазначений залізничний переїзд підтверджується його посадовою інструкцією.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

23 квітня 2018 року старшим інспектором Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції капітана поліції Крамарем Романом Петровичем було винесено постанову серії БР №196246 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, якою на ОСОБА_4 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн..

Вважаючи прийняту відповідачем постанову необґрунтованою позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи спір між сторонами суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем в обґрунтування правомірності прийняття постанови серії БР №196246 від 23.04.2018 року не надано суду належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п.1.5 Правил дорожнього руху, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений відділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Статтею 140 Кодексу про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за порушення правил, норм і стандартів при утриманні автомобільних доріг і вулиць.

Частиною 1 статті 140 КУпАП встановлено, що порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб від шістдесяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об'єктом правопорушень, передбачених коментованою статтею є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об'єктивна сторона цих правопорушень полягає у недодержанні правил, норм і стандартів при утриманні шляхів та невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.

Суб'єктивна сторона правопорушень, передбачених коментованою статтею, характеризується наявністю як умислу, так і необережності.

Суб'єктами правопорушень, передбачених, зокрема частиною 1 статті, можуть бути лише посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.

Як видно, з наявної в матеріалах справи посадової інструкції майстра шляхового 4-го околодку структурного підрозділу «Криворізька дистанція колії» філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» ОСОБА_4 (далі по тексту посадова інструкція), позивач обслуговує лінійну дільницю в межах щодо адміністративного розподілу, затвердженого наказом по дистанції колії, а саме: 70-85 км непарної колії напрямку Верхівцеве - Кривий Ріг Голвний; 1,2 (0.4) км. напрямку б/п 76 км - б/п 2 км непраної колії напрямку Приворіт - Саксагань, станційні колії - 0,161 км; переїзди 73 км, 77 км, 81 км, на головній лінії напрямку Верхівцеве - Кривий Ріг. (п.2.1 посадової інструкції)

Відповідно до п. 2.28 посадової інструкції позивач, у відповідності до Інструкції з улаштування експлуатації залізничних переїздів (ЦП/0174), відповідає за утримання в справному стані настилів, огороджень, (стовпчиків, перил), знаків, під'їздів до переїзду, інших колійних споруд у межах смуги відведення земель залізниці.

За приписами п. 2.29 посадової інструкції, позивач відповідає за роботи з ремонту та утримання автодороги від рейок до межі розташування світлової сигналізації або дорожніх знаків 1.29, 1.30, чи шлагбаумів. Також, позивач надає своєчасну інформацію про стан дорожнього покриття на підходах до переїзду, стосовно пошкоджень елементів облаштування переїзду та під'їзду в межах зани обслуговування. Якщо ремонт переїзду за робочій день не може бути закінчений, повинен доповісти про це начальнику дистанції колії, який, залежно від місцевих умов, приймає рішення про роботу переїзду.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме позивач, як майстер шляхового 4-го околодку, є посадовою особою, до посадових обов'язків якої віднесено утримання та ремонт настилів, огороджень, стовпчиків та інших елементів переїзду. З урахуванням приписів посадової інстанції, саме позивач є відповідальною особою та утримання та ремонт залізничного переїзду 72 км + 737,7 м. ст. Приворіт (73 км на головній лінії напрямку Верхівцеве - Кривий Ріг).

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що саме позивач є відповідальною особою за дотриманням належного стану переїзду 72 км. + 737,7 м ст. Приворіт. При цьому суд апеляційної інстанції вважає, відповідачем не доведено, що позивач не вжив заходів щодо забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні переїзду, для умов застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, з огляду на наступне.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що за приписами ст.2 КАС України, які фактично визначають вимоги зокрема до рішень суб'єктів владних повноважень, визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як видно з наявної в матеріалах справи копії постанови про накладення адміністративного стягнення від 23.04.2018 року (примірника позивача, виданого йому як особі, що притягається до відповідальності), її графи заповнені надто блідим кольором, що унеможливлює прочитання змісту постанову. Отже, за наслідками дослідження наявної в матеріалах справи копії постанови від 23.04.2018 року судом не може бути надано оцінку обставинам, що були встановлені відповідачем під час розгляду справи та стали підставою для накладення адміністративного стягнення.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду 06 листопада 2018 року було витребувано у відповідача примірник завіреної належним чином постанови від 23.04.2018 року, однак відповідач на вимогу суду копію постанови не надав, повідомив суд, що вказана постанова була направлена для примусового виконання в органи ДВС.

Суд враховує, що приписами ч. 2 ст. 77 КАС України, саме на відповідача покладено обов'язок довести правомірність прийнятого ним рішення.

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що направлення постанови від 23.04.2018 року до органу ДВС не є перешкодою для виконання відповідачем ухвали суду про витребування доказів, оскільки ухвалою було витребувано не оригінал, а копію постанови від 23.04.2018 року.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірності прийнятого ним рішення, оскільки в матеріалах справи документів не містяться, а відповідачем на вимогу суду не надано, доказів підтвердження того, які саме обставини були встановлені відповідачем під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення, які саме дії або бездіяльність було допущено позивачем в порушенням вимог Закону, та за що останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Тобто, відповідачем не доведено факту та обставин вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 140 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що як на докази для притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідач посилається на акт комісійної перевірки дорожнього переїзду, а також фото вказаного переїзду наданих відповідачем разом з апеляційною скаргою.

Між тим, судом з'ясовано, що під час проведення комісійного обстеження залізничних переїздів не було здійснено фото або відео фіксації. В акті комісійного обстеження про наявність додатків не зазначається.

З наявної в матеріалах справи постанови від 23.04.2018 року (примірника особи, що притягається до відповідальності), через її неналежне оформлення, неможливо з'ясувати чи було зазначено відповідачем про здійснення фотофіксації під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що подані відповідачем фотокартки не відповідають вимогам належності поданих доказів, та не можуть бути враховані як докази, що в силу ст. 251 КУпАП підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, оскільки вони були зроблені не під час проведення дій по фіксації порушень чи розгляду справи про адміністративне правопорушення, а з самих фотокарток неможливо з'ясувати яку саме місцевість вони відображають.

В свою чергу, наявним в матеріалах справи актом комісійного обстеження залізничного переїзду від 23.04.2018 року дійсно зафіксовано 5 видів порушення вимог стандартів та норм утримання влаштування переїзду ст. Приворіт 72 км + 73 км 737 м..

Однак, з огляду на те, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які свідчили б про те, що стало підставою для прийняття оскаржуваної постанови та в чому саме полягає суть правопорушення, за яке позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, судом не приймається акт комісійного обстеження в якості доказу на підтвердження наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, а також достатності для притягнення його до адміністративної відповідальності.

За викладених обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова серії БР №196246 від 23.04.2018 року про накладення на ОСОБА_4 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн. за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП, є такою, що підлягає скасуванню, тому висновки суду першої інстанції по суті позовних вимог є обґрунтованими.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення.

Керуючись 286, ст. 243, ст.308, ст. 310, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу старшого інспектора Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції капітана поліції Крамара Романа Петровича - залишити без задоволення.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 28 серпня 2018 року у справі №211/1822/18 (2а/211/104/18) - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай