Справа № 2540/2477/18
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2018-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року м. Київ №2540/2477/18

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Ганечко О.М.,

Сорочка Є.О.,

за участю

секретаря судового засідання Кузик М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу акціонерного товариства «Полікомбанк» на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 липня 2018 року (повний текст рішення виготовлено 30.07.2018, суддя Клопот С.Л.) у справі за адміністративним позовом акціонерного товариства «Полікомбанк» до Головного управління Державної фіскальної служби України у Чернігівській області, управління Державної казначейської служби України у м. Чернігові Чернігівської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Акціонерне товариство «Полікомбанк» звернулося до Чернігівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби України у Чернігівській області, управління Державної казначейської служби України у м. Чернігові Чернігівської області, в якій просило:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби України у Чернігівській області щодо невжиття заходів, передбачених Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787, на суму 44200 грн.;

- зобов'язати Головне управління Державної фіскальної служби України у Чернігівській області підготувати та подати у встановленому порядку для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, подання про повернення акціонерному товариству «Полікомбанк» надміру сплаченого державного мита на суму 44200 грн.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 липня 2018 року в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись із вказаним рішенням позивачем подано апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, в якій просить скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 липня 2018 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

27.09.2018 від відповідача до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому, вказуючи на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить залишити таке без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, думку представника позивача, який апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, думку представника відповідача, яка проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно платіжного доручення №3222 від 21 грудня 2016 року акціонерним товариством «Полікомбанк» сплачено до місцевого бюджету 68 900, 00 грн. державного мита за реєстрацію простих іменних акцій АТ «Полікомбанк».

При розміщенні акцій АТ «Полікомбанк» учасниками емісії було сплачено акції на загальну суму 24 700, 00 грн., тобто розміщення акцій було здійснено не в повному обсязі.

Листом №1-06/1823 від 21.12.2017 акціонерне товариство «Полікомбанк» звернулося до Головного управління ДФС у Чернігівській області та просило надати подання про повернення Позивачу державного мита за реєстрацію простих іменних акцій АТ «Полікомбанк» в сумі 44200,00 грн. (сума переплати).

У відповіді від 02.01.2018 №26/10/25-01-07-12 відповідачем було зазначено про відсутність повноважень щодо підготовки та передачі до органів казначейства подання на повернення коштів з бюджету.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач дійшов хибного висновку, що ГУ ДФС у Чернігівській області має повноваження, щодо підготовки та передачі до органів казначейства подання на повернення коштів з бюджету.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно п.2 Розділу І Рішення Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку «Про затвердження Порядку збільшення (зменшення) статутного капіталу публічного або приватного акціонерного товариства» від 14.05.2013 №822, затвердженого в Мін'юсті України 01.06.2013 №858/23390 (із змінами та доповненнями), реєстрація випуску акцій, реєстрація проспекту емісії акцій, реєстрація змін до проспекту емісії акцій, реєстрація звіту про результати публічного розміщення акцій, реєстрація звіту про результати приватного розміщення акцій або відмова у відповідній реєстрації здійснюються Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку (далі - Комісія) відповідно до нормативно-правового акту Комісії, що регулює порядок реєстрації випуску акцій при зміні розміру статутного капіталу акціонерного товариства.

Відповідно до Порядку реєстрації випуску акцій при зміні розміру статутного капіталу акціонерного товариства, затвердженого Рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку 31.07.2012 № 1073, для реєстрації випуску акцій у разі збільшення статутного капіталу шляхом підвищення номінальної вартості акцій за рахунок спрямування до статутного капіталу додаткового капіталу (його частини) або спрямування до статутного капіталу прибутку (його частини) товариство не пізніше 15 календарних днів з дня державної реєстрації змін до статуту, пов'язаних зі збільшенням статутного капіталу, в органах державної реєстрації подає до реєструвального органу такі документи, зокрема, копію платіжного документа, який підтверджує сплату державного мита відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року № 7-93 «Про державне мито», засвідчену підписом керівника і печаткою товариства.

Справляння державного мита в Україні регулюється Декретом КМУ від 21.01.1993 № 7-93 «Про державне мито» із змінами та доповненнями (далі - Декрет). Порядок його обчислення та сплати визначено Інструкцією про порядок обчислення та справляння державного мита, яка затверджена наказом Міністерства фінансів України від 07.07.2012 №811, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 20 вересня 2012 року №1623/21935.

Сплачене державне мито підлягає поверненню частково або повністю у випадках, передбачених статтею 8 Декрету, а саме:

- внесення мита в більшому розмірі, ніж передбачено чинним законодавством;

- відмови державних нотаріальних контор або виконавчих комітеті міських, селищних і сільських Рад народних депутатів у вчиненні нотаріальних дій;

- в інших випадках, передбачених законодавством України.

Повернення державного мита провадиться за умови, якщо платником подано заяву до відповідної установи, що справляє мито, протягом року з дня зарахування його до бюджету.

Відповідно до ст. 10 Декрету Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику та державні податкові інспекції проводять ревізії та перевірки правильності справляння державного мита, а також своєчасності й повноти внесення його до бюджету в усіх установах, що його справляють.

Відповідно до п. 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДФС, подання подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15 грудня 2015 року № 1146, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31 грудня 2015 року за № 1679/28124 (далі - Порядок № 1146).

Порядок № 1146 регламентує взаємовідносини територiальних органів Державної фіскальної служби України (далі - органи ДФС) з мiсцевими фiнансовими органами та територіальними органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) в процесi повернення платникам податкiв помилково та/або надмiру сплачених сум грошових зобов'язань та пені за платежами, контроль за справлянням яких покладено на органи ДФС, з метою належного виконання положень статей 43, 102 Податкового кодексу України, частини другої статтi 45 та частини другої статтi 78 Бюджетного кодексу України.

Дiя цього Порядку не поширюється на:

1) вiдшкодування податку на додану вартiсть;

2) повернення авансових платежів (передоплати), помилково та/або надмiру внесених платниками податкiв за власним бажанням на рахунки, вiдкритi на iм'я відповідних органів ДФС, як попереднє грошове забезпечення сплати майбутніх митних та iнших платежів до/або пiд час митного оформлення, та грошової застави;

3) повернення помилково та/або надмiру перерахованих (унесених) платниками коштiв, сплачених шляхом надання при митному оформленні податкового векселя;

4) повернення суми акцизного податку, внесеної в рахунок погашення податкових векселів;

5) виконання рiшень судiв щодо безспірного списання коштiв, помилково або надмiру зарахованих до бюджетiв.

Відповідно до вимог п.2 ст. 45 Бюджетного кодексу України органи Державної казначейської служби України здійснюють повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджетів за поданням органів, що контролюють справляння надходжень до бюджету.

В позовній заяві зазначено, що АТ «Полікомбанк» було сплачено державне мито платіжним дорученням №3222 від 21 грудня 2016 року до місцевого бюджету за реєстрацію простих іменних акцій.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2011 №106 «Деякі питання ведення обліку податків і зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджету» (із змінами та доповненнями) визначено органи, що контролюють справляння надходжень до бюджету.

Згідно даної постанови, код бюджетної класифікації 22090100 означає, що за Державною фіскальною службою закріплено контроль за справлянням надходжень бюджету, але лише у частині (за актами перевірок).

Згідно ст. 19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу: 19-1.1.1. здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.

Відповідно, саме на органи державної фіскальної служби покладено обов'язок зі складення подання органу, що контролює справляння надходжень бюджету.

Разом з тим, згідно матеріалів справи, позивач звертався до Головного управління Державної фіскальної служби України у Чернігівській області з заявою від 21.12.2017 №1-06/1823 у якій просив надати подання про повернення такому державного мита в сумі 44 200,00 грн., однак, колегія суддів зазначає, що згідно чинного законодавства, за Державною фіскальною службою закріплено контроль за справлянням надходжень бюджету лише за актами перевірок, у зв'язку з чим дії відповідачів є правомірними.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно п. 78.2 ст. 78 Податкового кодексу України обмеження у підставах проведення перевірок платників податків, визначені цим Кодексом, не поширюються на перевірки, що проводяться на звернення такого платника податків, або перевірки, що проводяться у межах кримінального провадження.

Відповідно до п. 79.5 ст. 79 Податкового кодексу України за наявності письмового звернення платника податків замість документальної невиїзної перевірки може проводитися документальна виїзна перевірка.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак, з вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що оскільки позивачем заява про проведення перевірки з підстав, зазначених у заяві від 21.12.2017 №1-06/1823 до контролюючого органу не подавалася, а контролюючий орган у даному випадку обмежений законодавчо визначеними підставами та порядком проведення відповідних перевірок, доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що будь-які перешкоди щодо проведення відповідачем такої перевірки відсутні, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що висновки суду першої інстанції, викладені в мотивувальній частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 липня 2018 року, не відповідають обставинам справи, а також судом неправильно застосовано норми матеріального права, а тому, у відповідності до ст.317 КАС України, таке рішення необхідно змінити, зазначивши, що підстави для задоволення позовних вимог викладені у мотивувальній частині даної постанови.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Полікомбанк» задовольнити частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 липня 2018 року змінити в мотивувальній частині.

В іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 14 листопада 2018 року.

Головуючий суддя В.Ю.Ключкович

Судді О.М. Ганечко

Є.О. Сорочко