Справа № 241/333/18
Суддя: Демочко Д. О.
Дата ухвалення: 2018-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Повний текст)

14.11.2018 року Першотравневий районний суд

Донецької області

у складі:

головуючого судді Демочко Д.О.

при секретарі Небиліченко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Мангуш адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейської роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції України сержанта поліції Снігур Олександра Васильовича про визнання дій відповідача протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до поліцейської роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції України сержанта поліції Снігур О.В. про визнання дій відповідача протиправними та скасування постанови серії АР № 443887 від 09.03.2018 про накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що 09.03.2018 року поліцейським роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції України сержантом поліції Снігур О.В. було винесено постанову серії АР №443887 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. Згідно зазначеної постанови він, керуючи транспортним засобом «Міцубіши пажеро», номерний знак НОМЕР_1, 09.03.2018 року о 09.20 год. на автошляху М-14 Мангушського району Донецької області при перестроюванні не увімкнув покажчик повороту відповідного напрямку, чим порушив п. 9.2б Правил дорожнього руху України.

Вважає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню за наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, поліцейський Снігур О.В. зупинив його 09.03.2018 року о 09.20 год. на автошляху М-14 Мангушського району Донецької області та звинуватив в тому, що нібито він при перестроюванні не увімкнув покажчик повороту відповідного напрямку.

09.03.2018 року о 09.20 год. за тією ж адресою автошлях М-14 Мангушського району Донецької області поліцейський Снігур О.В. виніс постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Вважає, що відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобілю, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи, оскільки відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Відповідно до ст. 276 КУпАП - справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Разом з тим, словосполучення «на місці вчинення правопорушення» та «за місцем його вчинення» - не є тотожними та мають різне цільове спрямування. Так, відповідно до Рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 - «Аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв'язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України». Ч. З ст.258 КУпАП передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто - на місці зупинки транспортного засобу. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи. Ч.З ст.258 КУпАП вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

Зазначає, що ст.276 КУпАП вказує, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто - за місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. В даному випадку, за адресою: 87523, Маріуполь вул.. Макара Мазая, 16, де розташований батальйон патрульної поліції в Донецькій області. Проте, поліцейський Снігур О.В. положень закону не дотримався та розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу.

Тобто, вважає, що незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, поліцейський Снігур О.В. суттєво порушив його права.

Крім того вважає, що під час винесення відповідачем постанови були порушені його права, а саме: він позбавив позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

Крім того, після висловлення звинувачень поліцейський Снігур О.В. пішов до свого патрульного автомобілю, де виніс постанову, зазначає, що будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи, чим грубо порушив вимоги ст.ст. 278, 279 КУпАП.

А також зазначає, що у його діях також відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки насправді 09.03.2018 року о 09.20 год. він здійснював рух по автошляху М-14 Мангушського району Донецької області у напрямку м. Маріуполя на 626 км, у попутному напрямку рухався автомобіль патрульної поліції зі швидкістю приблизно 30 км на год. Він запланував здійснити об'їзд патрульного автомобіля, увімкнув покажчик відповідного напрямку, та об'їхав автомобіль і, не змінюючи напрямок руху автомобілю, продовжив рух, через деякий час, почувши звукові сигнали автомобілю патрульної поліції, він увімкнув покажчик відповідного напрямку та зупинив автомобіль. Зазначає, що у його діях не було порушення вимог п. 9.2б Правил дорожнього руху України та при здійсненні маневру зміни напрямку руху він увімкнув покажчик повороту відповідного напрямку.

Вважає дії поліцейського Снігур О.В. протиправними та просить скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав та просив задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Просив розгляд справи провести у його відсутність. Надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що винесена постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП є законною та зазначив, що на відеозапису з реєстратора, встановленого в службовому автомобілі патрульного, зафіксоване порушення, вчинене останнім, а також зафіксовано додержання поліцейським процедури розгляду справи, роз'яснені права правопорушника. Заявлені вимоги є безпідставними. Надав суду диск з відеозаписом з реєстратора, встановленого в патрульному автомобілі, на підтвердження законності винесеної постанови. Просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1

Вивчивши зміст адміністративної позовної заяви, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, в силу положень ч.1 ст.77 КАС України позивач повинен довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Згідно зі ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею ст.245 КУпАП визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об'єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Відповідно до ст.246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями ч.2 ст.122 КУпАП передбачено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Із винесеної відповідачем постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР № 443887 від 09.03.2018 року вбачається, що 09.03.2018 року о 09:20 год. на автошляху М-14 Мангушського району Донецької області водій ОСОБА_1 при перестроюванні не увімкнув покажчик повороту відповідного напрямку, чим порушив п. 9.2б Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Отже, позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 Кодексу України про адміністративне правопорушення, як порушення водієм правил керування транспортним засобом, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с.6).

Відповідно до п.9.2б ПДР України, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Із відеозапису з реєстратору, встановленого в службовому автомобілі патрульної поліції, доданого до відзиву відповідача Снігур О.А. на адміністративний позов у справі № 241/333/18 (2/241/23/2018), вбачається, що дійсно, 09.03.2018 року під час руху автомобіля «Міцубіши Паджеро», номерний знак НОМЕР_1, який здійснював обгін патрульного автомобіля, водій перед початком руху увімкнув лівий покажчик повороту, здійснив обгін транспортного засобу та перестроївся на свою смугу для руху попереду патрульного автомобілю. При цьому, закінчуючи маневр, водій не увімкнув правий покажчик повороту, здійснюючи перестроювання на свою смугу для руху, після чого працівники поліції зупинили зазначений автомобіль та в подальшому винесли оскаржувану постанову. Враховуючи, що на відео чітко видно, що водій автомобіля «Міцубіши Паджеро», номерний знак НОМЕР_1 при завершенні маневру не увімкнув правий покажчик повороту, а отже легковим автомобілем в порушення ПДР здійснено маневр зміни напрямку руху.

Щодо посилання позивача на порушення працівником поліції вимог ст. 276 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, якою передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення - тільки в будівлі відповідного управління патрульної поліції, суд вважає зазначену вимогу необґрунтованою, керуючись наступним.

В рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015 зазначено, що положення ч. 1 ст. 276 КУпАП в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення. Приймаючи зазначене рішення Конституційний Суд України виходив з того, що в ч. ч. 1, 2 ст. 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Саме на це і звертає увагу Конституційний суд України у вказаному рішенні та зазначає, що аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв'язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст.

Тобто, законом передбачені спеціальні випадки коли постанова може бути винесена на місці вчинення адміністративного правопорушення, та загальне правило, коли постанова по справі про адміністративне правопорушення виноситься за місцем його вчинення за результатами розгляду справи про таке правопорушення, які не слід ототожнювати оскільки вони мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст.

Підсумовуючи наведене, слід дійти висновку, що посилання позивача на те, що відповідач не мав права виносити оскаржувану постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення є безпідставними та неаргументованими, оскільки позивач помилково тлумачить рішення Конституційного суду України на свою користь.

Крім того, посилання позивача на неправомірне складання постанови про адмінправопорушення на місці його вчинення також спростовується положеннями ст.258 КУпАП, відповідно до якої розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, здійснюється безпосередньо на місці вчинення правопорушення та без складання протоколу, що вказує на дотримання відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16.05.2018 року по справі № 341/91/17, яка відповідно до вимог ч.5 ст.242 КАС України має враховуватись судом при виборі і застосуванні норм права.

Посилання позивача на розгляд справи з порушенням вимог щодо процедури розгляду справи, а саме ігнорування порядку, встановленого ст.ст. 278, 279 КУпАП, та позбавлення його права скористатися своїми правами судом не приймаються до уваги та розцінюються як спосіб захисту позивачем своїх прав, оскільки з відеозапису з реєстратора, встановленого в службовому автомобілі патрульної поліції о 09-35 год.) вбачається, що працівником патрульної поліції було розпочато підготовку до розгляду справи про адміністративне правопорушення за порушення водієм Правил дорожнього руху, дотримана процедура розгляду справи, роз'яснені його права та суть вчиненого ним правопорушення та надана можливість скористатися своїми законними правами.

Враховуючи вищевикладене, в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а працівник патрульної поліції Снігур О.В. мав всі законні підстави для розгляду справи на місці вчинення правопорушення, ним дотримана процедура та порядок розгляду справи, постанова серії АР № 443887 від 09.03.2018 обґрунтована, винесена на підставі та у порядку, передбаченому законодавством. Доводи позивача щодо необхідності її скасування безпідставні та необґрунтовані.

Відповідно до п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п.1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач, приймаючи постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, мав для цього достатні підстави, діяв у межах наданих повноважень та на підставі закону.

Суд вважає, що Снігур О.В. діяв правомірно, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.1, 7, 245, 247, 251, 280, 283, 286 КУпАП, ст.ст.9, 72-77, 94, 139, 241-246, 250, 251, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) до поліцейської роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції України сержанта поліції Снігур Олександра Васильовича (місцезнаходження: АДРЕСА_2) про визнання дій відповідача протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Повний текст рішення виготовлено 20.11.2018.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду через Першотравневий районний суд Донецької області протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя Д.О. Демочко