Справа № 806/1637/18
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 806/1637/18

Головуючий у 1-й інстанції: Капинос О.В.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

19 листопада 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15 травня 2018 року (ухвалене в м. Житомирі) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання бездіяльність протиправною, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2018 року позивач звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 15 травня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про задоволення позовних вимог. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи що призвело до неправильного її вирішення.

02.07.2018 року до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги.

Також, 12 листопада 2018 року від представника відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Позивач в судове засідання не з'явився. Про час, день та місце розгляду справи повідомлено завчасно та належним чином. Причини неявка суду не відомі.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, про що 12 листопада 2018 року було прийнято протокольну ухвалу.

За таких умов, згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що 02 березня 2018 року позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області з клопотанням про надання в оренду терміном на 49 років для сінокосіння земельну ділянку площею 10,0981 га за кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована на території Брусилівського району Житомирської області.

Листом від 30 березня 2018 року за № Г-1731/0-1762/0/22-18 Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області відмовило позивачу у наданні в оренду вказаної земельної ділянки. Підставою для відмови слугувала відсутність розробленого проекту землеустрою щодо відведення вказаної ділянки саме в оренду позивачу строком на 49 років.

Вважаючи такі дії відповідача неправомірними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносин, які виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин 2-3 статті 22 Земельного кодексу України до земель сільськогосподарського призначення, окрім іншого, належать сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги), такі землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам, окрім іншого, для сінокосіння та випасання худоби.

Згідно з статтею 93 Земельного кодексу України земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам.

Передача в оренду земельних ділянок громадянам, юридичним особам здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 Земельного кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Частиною 3 статті 123 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Відповідно до частини 6 статті 123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, до яких відноситься відповідач, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування .

Згідно з частиною 10 статті 123 Земельного кодексу України рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Також колегія суддів звертає увагу, що відповідно до статті 1 Закону України від 22 травня 2003 року № 858-IV "Про землеустрій" цільове призначення земельної ділянки - це використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до статті 25 цього ж Закону види документації із землеустрою та їх склад встановлюються виключно цим Законом. Документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації.

До видів документації із землеустрою, окрім іншого відносяться: г) проекти землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; ґ) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок; і) технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); к) технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель. В розумінні вимог ст. 26 цього ж Закону органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі є самостійними замовниками відповідної документації із землеустрою.

Таким чином, технічна документація із землеустрою розробляється щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та щодо інвентаризації земель. Для відведення земельних ділянок та приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій розробляються проекти землеустрою.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що прийняттю рішення про передачу земельної ділянки в оренду конкретній особі передує стадія розгляду та затвердження проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки в оренду з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, за отриманням дозволу на виготовлення якого необхідно звернутися з відповідною заявою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

При цьому, для кожної конкретної мети використання земельної ділянки, розробляється відповідний вид документації. Тобто, для відведення земельної ділянки має виготовлятися саме проект землеустрою для відведення земельної ділянки в оренду.

Водночас, докази того, що позивачем розроблявся проект землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки в оренду, яка розташована на території Брусилівського району Житомирської області, площею 10,0981 га чи доказів звернення з відповідною заявою для його отримання, у матеріалах справи відсутні.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що відповідно до листа відділу у Брусилівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, вказаний у клопотанні ОСОБА_3 проект землеустрою у відділі у Брусилівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області не перебуває.

Аналізуючи доводи апелянта, щодо відсутності підстав для розробки проекту землеустрою, оскільки кадастровий номер земельної ділянки присвоєний та зареєстрований в Державному земельному кадастрі, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 79-1 Земельного кодексу України регульовано порядок формування земельної ділянки як об'єкта цивільних прав.

Колегія суддів звертає увагу, що вказана норма міститься в Главі 14 Розділ III Земельного кодексу України, якою визначено регулювання питань права на землю, зокрема право власності.

Отже, правовими нормами Глави 14 Розділу ІІІ Земельного кодексу України врегулюванні питання права власності на землю за відповідними суб'єктами.

Натомість питання набуття права на землю громадянами та юридичними особами врегульовані в Главі 19 Розділу IV Земельного кодексу.

Так, згідно ч.1 ст.123 Земельного Кодексу надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

В контексті наведеного судова колегія зауважує, що відсутня необхідність складення документації із землеустрою при наданні у користування земельної ділянки за наявності таких умов, а саме: без зміни її меж та цільового призначення, земельна ділянка має бути зареєстрована в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр" та має бути зареєстроване право власності на неї у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Разом з тим, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди. (ч.4 ст.124 Кодексу).

Таким чином, з аналізу вищезазначених правових норм слідує, що передача земельної ділянки у користування без складання проекту землеустрою, в т.ч. на правах оренди допускається, зокрема, за наявності зареєстрованого у встановленому порядку права власності на цю земельну ділянку.

При цьому, надані позивачем інформаційна довідка із Державного реєстру речових прав та листи Брусилівської районної державної адміністрації від 19 грудня 2017 року №02-44/45 та від 22 грудня 2017 року №31-6-0.22-147/102-17 підтверджують лише те, що земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_1, станом на 26.02.2018 року не передана в оренду. Даних про розроблення проекту землеустрою щодо передачі вказаної земельної ділянки в оренду позивачу вони не містять.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутність проекту землеустрою щодо відведення в оренду позивачу земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 виключає можливість прийняття відповідачем рішення про передачу такої земельної ділянки в оренду з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, а отже і в суду на даний час відсутні підстави зобов'язувати відповідача надавати позивачу вказану земельну ділянку в оренду, з огляду на те, що ним жодні дії спрямовані для її отримання у порядку, встановленому Земельним Кодексом, не були вчинені.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що відповідач правомірно діяв при відмові ОСОБА_2. у наданні в оренду на 49 років земельної ділянки площею 10,0981 га.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15 травня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М. Граб Л.С.