Справа № 490/9404/18
Суддя: Черенкова Н. П.
Дата ухвалення: 2018-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 490/9404/18
н/п 2-а/490/377/2018
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

15 листопада 2018 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Черенкова Н.П., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 Озал Халеддін огли до Миколаївської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови справі про порушення митних правил,-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_2, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1, звернувся до суду з даною скаргою (адміністративним позовом) до відповідача про скасування постанови справі про порушення митних правил №014/50400/18 від 31.10.2018 року.

Як слідує з позовної заяви, позивач у справі є ОСОБА_1, однак позовну заяву підписано представником (адвокатом) позивача ОСОБА_2

На підтвердження своїх повноважень представник (адвокат) позивача до позовної заяви додав ордер на надання правової допомоги від 07.082018, в якому зазначено, що підставою його видачі є договір про надання правової допомоги від 06.08.2018 року. Водночас, у матеріалах справи відсутній договір про надання правової допомоги.

Так, відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" № 5076-VI від 05.07.2012 (далі - Закон № 5076-VI) адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер;4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Однак, частина перша статті 1 КАС визначає юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, встановлює порядок здійснення судочинства в адміністративних судах.

Згідно з частиною четвертою статті 59 КАС визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Відповідно до частини восьмої статті 59 КАС у разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.

Представник, через якого у відповідності до частини першої статті 55 КАС має право здійснювати свою участь сторона - є самостійним учасником процесу, який по суті наділений такими ж повноваженнями, як і особа, яку він представляє, саме тому довіритель у спеціально виданій йому довіреності визначає для представника обсяг повноважень, які останній має право здійснювати для представництва у будь-якому органі від імені довірителя. До того ж довіритель має право обмежити чи розширити коло повноважень представника та надати йому право на вчинення окремих процесуальних дій, які належать до спеціальних прав сторони.

Відповідно до статті 60 КАС представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов'язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.

Однак, статтями 44, 47 КАС не надано право представникам підписувати від імені учасників справ позовної заяви, оскільки право на подання позову не є тотожним праву представника на підписання від імені позивача позовної заяви.

Зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 810/739/15.

Тобто єдиною підставою для підтвердження у представника обсягу повноважень, наданих йому довірителем є належним чином оформлена від імені довірителя довіреність із спеціальним визначенням кола повноважень, які має здійснювати представник від імені довірителя.

Звернення до суду з використанням правничої допомоги інших осіб, зокрема, адвоката, при реалізації права на справедливий суд (стаття 131-2 Конституції України, статті 16, 57 Кодексу адміністративного судочинства України та стаття 10 Закону України "Про судоустрій і статус суддів") передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи на право надання правничої допомоги. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази повинні бути в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, що делеговані йому особою, що реалізує право на справедливий суд. Представник повинен демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на представництво, а також не позбавляти довірителя права знати про дії представника, зокрема, стосовно звернення з позовною заявою до суду.

Зазначена позиція викладена Верховним Судом в ухвалі від 31.05.2018 у справі № 813/4070/17.

З цього питання, також неодноразово висловлювалася ОСОБА_3 Верховного Суду, яка зазначала, що реалізація права на звернення до суду є процесуальною дією, яка має здійснюватися або самою особою у порядку самопредставництва або її процесуальним представником (постанови від 13.03.2018 у справі № 914/2772/16; від 21.03.2018 у справі № 914/2771/16).

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 169 КАС позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутній належним чином засвідчений відповідний документ, який би підтверджував рішення ОСОБА_1 реалізувати своє право на звернення з даним позовом до Центрального районного суду м. Миколаєва не самостійно, а через представника, а також те, що дана позовна заява підписана особою, яка не мала права його підписувати, або ненадала документи на підтвердження права підписувати від імені позивача позовну заяву, суд дійшов висновку, що даний позов і додані до неї документи слід повернути позивачеві на підставі пункту 3 частини четвертої статті 169 КАС.

Окрім того, у відповідності до ч. 1 ст. 168 КАС України позов пред'являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції. За такого, в порядку адміністративного судочинства вимоги щодо заяви про скасування постанови розглядаються на підставі позовної заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому КАС України. Однак, позивачем подано скаргу про скасування постанови справі про порушення митних правил.

Роз'яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись статтями 169, 241, 248 КАС, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 Озал Халеддін огли до Миколаївської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови справі про порушення митних правил - повернути позивачу.

Роз'яснити, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до П'ятого апеляційного адміністративного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Н.П. Черенкова