Справа № 1640/2848/18
Суддя: О.В. Гіглава
Дата ухвалення: 2018-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2018 року м. ПолтаваСправа № 1640/2848/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гіглави О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Костіної А.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

представника третьої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, третя особа - ОСОБА_4 про визнання протиправною та скасування відмови, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, третя особа - ОСОБА_4, про:

- визнання протиправною та скасування відмови Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області в наданні містобудівних умов та обмежень для проектування об'єкта будівництва "Реконструкція магазину автозапчастин з пунктом діагностики та тюнінгом автомобілів шляхом прибудов та внутрішнього перепланування приміщень по набережній лейтенанта Дніпрова, 32А в м.Кременчуці Полтавської області";

- зобов'язання Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області надати містобудівні умови та обмеження для проектування об'єкта будівництва "Реконструкція магазину автозапчастин з пунктом діагностики та тюнінгом автомобілів шляхом прибудов та внутрішнього перепланування приміщень по набережній лейтенанта Дніпрова, 32А в м. Кременчуці Полтавської області".

Позовні вимог мотивовані протиправністю відмови відповідача у наданні містобудівних умов та обмежень для проектування об'єкта будівництва "Реконструкція магазину автозапчастин з пунктом діагностики та тюнінгом автомобілів шляхом прибудов та внутрішнього перепланування приміщень по набережній лейтенанта Дніпрова, 32А в м.Кременчуці Полтавської області", оскільки відповідно до експлікації земельних угідь за формою 6-зем, орендована позивачем земельна ділянка відноситься до земель комерційного та іншого використання. Земельна ділянка згідно Класифікації видів цільового призначення земель має код Секція 03.0 - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. При наданні земельної ділянки в оренду були встановлені певні обмеження щодо її використання, але вони не стосуються обмежень в здійсненні реконструкції та добудови. Крім того, з метою проведення реконструкції будівлі магазину на замовлення позивача було виготовлено містобудівний розрахунок з техніко-економічними показниками, будь-яких зауважень до якого відповідачем висловлено не було. Згідно цього містобудівного розрахунку запланована позивачем реконструкція магазину з добудовою не вийшла за межі орендованої земельної ділянки. Також, за даними Державного земельного кадастру цільове призначення земельної ділянки - землі житлової та громадської забудови. Згідно Класифікації видів цільового призначення землі громадської забудови - це землі, які використовуються, зокрема, для розміщення торговельних будівель. Відтак, цільове призначення орендованої позивачем земельної ділянки не змінювалося.

Ухвалою суду від 10.09.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

09.10.2018 від відповідача до суду надійшов відзив на позов, у якому останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (а.с. 43-47). Зазначає, що позивач, маючи намір провести реконструкцію магазину, що є насправді будівництвом (приймаючи до уваги тлумачення терміну), не забезпечує дотримання вимог законодавства та договору щодо використання орендованої ним земельної ділянки за її цільовим призначенням, визначеним, насамперед, договором оренди землі. Позивачем не отримано письмової згоди орендодавця на будівництво будівель і споруд, чим порушено приписи частини 1 статті 25 Закону України "Про оренду землі" та пункту 30 договору оренди землі. Щодо містобудівного розрахунку з техніко-економічними показниками, то останній не є стадією проектування, розробляється та надається у довільній формі з доступною та стислою інформацією про основні параметри будівництва та його техніко-економічні показники. Вивченням та аналізом наданих позивачем документів на предмет їх відповідності містобудівній документації управлінням встановлено, що згідно з генеральним планом, планом зонування території (зонінгом) міста, що є складовими містобудівної документації, земельна ділянка по набережній Лейтенанта Дніпрова, 32-А відноситься до зони озеленених територій загального користування, а тому на ній не передбачено будівництво магазинів автозапчастин та станцій технічного обслуговування автомобілів. За викладених обставин, управлінням обґрунтовано відмовлено позивачу у наданні містобудівних умов та обмеження листом від 12.06.2018 №28-06/1021/33.

23.10.2018 до суду від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, за змістом якої будь-яких фактів порушення земельного законодавства в частині цільового використання земельної ділянки останній не допускав (а.с. 70-72). Цільове призначення орендованої земельної ділянки не змінювалося. Містобудівні умови та обмеження позивачу потрібні для реконструкції вже існуючого обєкту нерухомого майна, а не для нової забудови земельної ділянки. При здійсненні зонування території не було вчинено дій щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, остання як була землею громадської забудови, так нею і залишилася. Крім того, відповідно до приписів частини 3 статті 18 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" зонування території здійснюється з дотриманням вимог відображення існуючої забудови територій, інженерно-транспортної інфраструктури, а також основних елементів планувальної структури територій. Дані вимоги відповідачем не враховані.

Ухвалою суду від 25.10.2018 підготовче провадження у даній справі закрито, призначено справу №1640/2848/18 до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні в приміщенні Полтавського окружного адміністративного суду на 11:00 01.11.2018, яке, у подальшому, було відкладене на 10:00 05.11.2018.

В судовому засіданні 05.11.2018 позивач позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог з огляду на їх безпідставність.

Представник третьої особи в судовому засіданні 05.11.2018 підтримував позицію позивача та наполягав на задоволенні позову.

Заслухавши вступне слово представників сторін, пояснення третьої особи та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно з свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 01.03.2011, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є власниками обєкта нежитлової нерухомості - магазину автозапчастин з пунктом діагностики та тюнінгом автомобілів площею 138,3 кв.м., розташованого за адресою: набережна Лейтенанта Дніпрова, буд. 32-А, м. Кременчук, Полтавська область /а.с. 14/.

24.03.2011 право власності на вказаний обєкт нежитлової нерухомості зареєстроване КП "Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації" за ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (форма власності - спільна сумісна), про свідчить витяг про державну реєстрацію прав /а.с. 14 зі звороту/.

У подальшому, 07.05.2012 між Кременчуцькою міською радою (орендодавець) та ФО-П ОСОБА_1 і ФО-П ОСОБА_4 (орендарі) укладено договір оренди землі, за умовами якого орендодавець надає, а орендарі приймають в строкове платне користування земельну ділянку (кадастровий номер :12:004:0247) для експлуатації та обслуговування магазину автозапчастин з пунктом діагностики та тюнінгом автомобілів по набережній Лейтенанта Дніпрова, 32-А в м. Кременчук /а.с. 17-18/. Площа земельної ділянки становить 875 кв.м., в тому числі по угіддях: графа 42 землі комерційного та іншого використання 875 кв.м. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за №2583.

За даними витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 05.08.2013 №НВ-013, земельна ділянка з кадастровим номером :12:004:0247 відноситься до земель комунальної власності, її цільове призначення комерційне використання, категорія земель землі житлової та громадської забудови, вид використання для експлуатації та обслуговування магазину автозапчастин з пунктом діагностики та тюнінгом автомобілів, земельна ділянка перебуває в оренді у ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на підставі рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 27.11.2012 26 сесії 6 скликання /а.с. 20-21/.

У 2018 році на замовлення громадян ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розроблено містобудівний розрахунок на забудову земельної ділянки обєкту містобудування "Реконструкція магазину автозапчастин з пунктом діагностики та тюнінгом автомобілів шляхом прибудов та внутрішнього перепланування приміщень по набережній лейтенанта Дніпрова, 32А в м. Кременчуці Полтавської області" /а.с. 15-16/.

Після розроблення вказаного містобудівного розрахунку ОСОБА_1 та ОСОБА_4 звернулися до Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області із заявою щодо надання містобудівних умов та обмежень для проектування обєкта будівництва "Реконструкція магазину автозапчастин з пунктом діагностики та тюнінгом автомобілів шляхом прибудов та внутрішнього перепланування приміщень по набережній лейтенанта Дніпрова, 32А в м. Кременчуці Полтавської області".

Листом від 12.06.2018 №28-06/1021/33 Управління повідомило заявників, що у звязку з невідповідністю намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні (Генеральний план міста Кременчука, затверджений міською радою 25.12.2007 (зі змінами від 29.04.2014 та додатковими змінами від 01.04.2016) зелені насадження загального користування; план зонування території м. Кременчука Полтавської області, затверджений рішенням Кременчуцької міської ради від 30.09.2014 зі змінами від 07.09.2017 зона озеленених територій загального користування Р-3) відповідно до частини 4 статті 29 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", задовольнити їх заяву немає можливості у відповідності до наказу УМА "Про відмову в наданні містобудівних умов та обмежень для проектування обєкта реконструкції" від 12.06.2018 №73-муо /а.с. 77/.

Наказ УМА "Про відмову в наданні містобудівних умов та обмежень для проектування обєкта реконструкції" від 12.06.2018 №73-муо виданий начальником управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Кременчуцької міської ради ОСОБА_6 /а.с. 78/.

Не погодившись із відмовою в наданні містобудівних умов та обмежень для проектування обєкта реконструкції, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлені Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 №3038-VI (далі Закон №3038-VI), який спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 1 Закону №3038-VI містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об'єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

За приписами пунктів 1, 2, 3 частини 5 статті 26 Закону №3038-VI проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: отримання замовником або проектувальником вихідних даних; розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; затвердження проектної документації.

Частиною 1 статті 29 Закону №3038-VI визначено, що основними складовими вихідних даних є: 1) містобудівні умови та обмеження; 2) технічні умови; 3) завдання на проектування.

Згідно з частиною 3 статті 29 Закону №3038-VI містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на підставі містобудівної документації на місцевому рівні на безоплатній основі за заявою замовника, до якої додаються: 1) копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію; 2) копія документа, що посвідчує право власності на об'єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці, або згода його власника, засвідчена в установленому законодавством порядку (у разі здійснення реконструкції або реставрації); 3) викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000; 4) витяг із Державного земельного кадастру.

Для отримання містобудівних умов та обмежень до заяви замовник також додає містобудівний розрахунок, що визначає інвестиційні наміри замовника, який складається у довільній формі з доступною та стислою інформацією про основні параметри об'єкта будівництва.

Цей перелік документів для надання містобудівних умов та обмежень є вичерпним.

Витяг з містобудівного кадастру для формування містобудівних умов та обмежень до документів замовника додає служба містобудівного кадастру (у разі її утворення).

Перелік об'єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування.

Частиною 4 статті 29 Закону №3038-VI передбачено, що підставами для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень є: 1) неподання визначених частиною третьою цієї статті документів, необхідних для прийняття рішення про надання містобудівних умов та обмежень; 2) виявлення недостовірних відомостей у документах, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, або у документах, що посвідчують право власності на об'єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці; 3) невідповідність намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Відмова у наданні містобудівних умов та обмежень здійснюється шляхом направлення листа з обґрунтуванням підстав такої відмови відповідним уповноваженим органом містобудування та архітектури у строк, що не перевищує встановлений строк їх надання.

За змістом частини 6 статті 29 Закону №3038-VI надання містобудівних умов та обмежень або прийняття рішення про відмову в їх наданні здійснюється відповідним уповноваженим органом містобудування та архітектури протягом 10 робочих днів з дня реєстрації заяви, затверджується наказом такого органу.

Таким чином, з аналізу наведених норм слідує, що відповідний уповноважений орган містобудування та архітектури протягом 10 робочих днів з дня реєстрації заяви повинен прийняти одне з можливих рішень, зокрема, про надання містобудівних умов та обмежень або про відмову у їх наданні. Прийняття будь-якого іншого рішення, у тому числі щодо залишення заяви про надання містобудівних умов та обмежень без розгляду та повернення замовнику документів законодавством не передбачено. При цьому, вичерпний перелік підстав для відмови у видачі містобудівних умов та обмежень передбачено частиною 4 статті 29 Закону №3038-VI.

У даному випадку, приймаючи наказ від 12.06.2018 №73-муо про відмову в наданні містобудівних умов та обмежень для проектування обєкта реконструкції, відповідач не спростовував фактичного надання заявниками ОСОБА_1 та ОСОБА_4 документів із визначеного законом переліку, а лише посилався на невідповідність намірів забудови орендованої останніми земельної ділянки площею 875 кв.м. за адресою: набережна Лейтенанта Дніпрова, 32-А в м. Кременчуці Полтавської області вимогам відповідної містобудівної документації на місцевому рівні.

При цьому, доводячи невідповідність намірів забудови вказаної земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, відповідач зазначив про те, що згідно з Генеральним планом міста Кременчука, затвердженим міською радою 25.12.2007 (зі змінами від 29.04.2014 та додатковими змінами від 01.04.2016) та планом зонування території м. Кременчука Полтавської області, затвердженим рішенням Кременчуцької міської ради від 30.09.2014 зі змінами від 07.09.2017, орендована земельна ділянка віднесена до зелених насаджень загального користування, є зоною озеленених територій загального користування Р-3.

Вказані доводи відповідача суд вважає юридично неспроможними, оскільки згідно договору оренди землі від 07.05.2012 земельну ділянку площею 875 кв.м. (кадастровий №:12:004:0247) на підставі рішення Кременчуцької міської ради від 27.06.2007 передано ФО-П ОСОБА_1 та ФО-П ОСОБА_4 в оренду на п'ятнадцять років саме для експлуатації та обслуговування магазину автозапчастин з пунктом діагностики та тюнінгом автомобілів по набережній лейтенанта Дніпрова, 32-А в м. Кременчук.

На момент передачі земельної ділянки в оренду магазин автозапчастин з пунктом діагностики та тюнінгом автомобілів вже знаходився на зазначеній земельній ділянці, про що зазначено у пункті 3 договору.

Вказаний договір на даний час є чинним, і у встановленому законодавством порядку не скасовувався та не визнавався недійсним.

Жодних доказів того, що орендарі з моменту укладення договору та по даний час недобросовісно та не в повному обсязі виконують обов'язки по зазначеному договору, в тому числі щодо здійснення всіх необхідних платежів по орендній платі за землю, матеріали справи не містять.

Відповідно до пункту 26 договору оренди землі від 07.05.2012 на орендовану земельну ділянку встановлені обмеження в частині заборони зміни цільового призначення (без проекту), дотримання природоохоронного режиму її використання, врахування інтересів і прав суміжних землекористувачів та дотримання правил добросусідства, забезпечення безперешкодного доступу на земельну ділянку обслуговуючому персоналу та транспортним засобам інженерних служб міста для ремонту мереж, забезпечення безперешкодного доступу державних органів управління та органів місцевого самоврядування для виконання їх обовязків в межах їх повноважень, заборони передачі у заставу та внесення до статутного фонду права її оренди.

Тобто, вказане свідчить, що встановлені в договорі обмеження на орендовану земельну ділянку жодним чином не стосуються обмежень в здійсненні реконструкції чи добудови магазину автозапчастин з пунктом діагностики та тюнінгом автомобілів, який вже розташований на цій земельній ділянці.

Поряд з цим, згідно наявного у матеріалах справи витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 05.08.2013 №НВ-013, земельна ділянка з кадастровим номером :12:004:0247 відноситься до земель комунальної власності, її цільове призначення - комерційне використання, категорія земель - землі житлової та громадської забудови, вид використання - для експлуатації та обслуговування магазину автозапчастин з пунктом діагностики та тюнінгом автомобілів /а.с. 20-21/.

Суд зауважує, що діючим земельним законодавством не передбачено можливості визначення (встановлення та/або зміни) функціонального призначення земельних ділянок Генеральним планом міста чи планом зонування території міста.

Отже, наразі відсутні будь-які докази невідповідності намірів забудови ОСОБА_1 земельної ділянки вимогам відповідної містобудівної документації на місцевому рівні, а відтак, у відповідача були відсутні правові підстави для відмови у наданні позивачу містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки.

Посилання відповідача як на підставу, що свідчить про правомірність відмови в наданні містобудівних умов та обмежень для проектування обєкта реконструкції, на те, що позивачем не було отримано згоди Кременчуцької міської ради на добудову, а також на те, що за умовами договору оренди землі від 07.05.2012 ОСОБА_1 надано право використовувати земельну ділянку лише для експлуатації та обслуговування магазину автозапчастин з пунктом діагностики та тюнінгом автомобілів, а не для будівництва обєктів на зазначеній земельній ділянці, судом оцінюються критично, оскільки у наказі від 12.06.2018 №73-муо та листі від 12.06.2018 №28-06/1021/33 відсутні будь-які посилання на вказані обставини, а зазначається лише про невідповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Надаючи правову оцінку відмові у видачі містобудівних умов та обмежень, оформленій наказом управління від 12.06.2018 №73-муо, суд, відповідно до частин 1, 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, відповідно до статті 1 Першого протоколу про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до рішення ЄСПЛ в справі "EAST/WEST ALLIANCE LIMITED" ПРОТИ УКРАЇНИ" (Заява №19336/04) згідно з усталеною практикою суду стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах "ОСОБА_7 проти Італії" [ВП], заява N22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та "Вістіньш і Перепьолкінс проти Латвії" [ВП], заява N71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

В п. 167 вказаного рішення зазначено, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "ОСОБА_5 проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Відповідно до п. 168 зазначеного рішення ЄСПЛ, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Як вказано у п. 60 рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" "…заборони на будівництво, безперечно, обмежували право заявників на користування своїм майном".

Суд також визнав (п.72 наведеного рішення), що "система, яка допускає спричинення власникам майна шкоди внаслідок тривалої дії заборон, не може існувати в державі, що керується верховенством права".

Таким чином, ненадання органом місцевого самоврядування позивачу містобудівних умов та обмежень, однозначно є порушенням права позивача на мирне володіння його власністю.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Враховуючи те, що для проектування об'єкта будівництва "Реконструкція магазину автозапчастин з пунктом діагностики та тюнінгом автомобілів шляхом прибудов та внутрішнього перепланування приміщень по набережній лейтенанта Дніпрова, 32А в м.Кременчуці Полтавської області" наміри позивача по забудові належної йому на праві оренди земельної ділянки не змінились, як і не змінилось цільове призначення земельної ділянки згідно укладеного з органом місцевого самоврядування договору оренди, суд вважає підставу відмови, наведену відповідачем у наказі, а саме, невідповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, такою, що не відповідає фактичним обставинам та є неправомірною.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання протиправною та скасування відмови Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області в наданні містобудівних умов та обмежень для проектування об'єкта будівництва "Реконструкція магазину автозапчастин з пунктом діагностики та тюнінгом автомобілів шляхом прибудов та внутрішнього перепланування приміщень по набережній лейтенанта Дніпрова, 32А в м.Кременчуці Полтавської області", оформленої наказом від 12.06.2018 №73-муо.

Стосовно вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача надати містобудівні умови та обмеження, суд зазначає наступне.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Тобто, за змістом вказаної правової норми, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Питання щодо надання містобудівних умов та обмежень відноситься виключно до функцій відповідного уповноваженого органу містобудування та архітектури.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого в судовому порядку визнається протиправним та скасовується, приймати замість нього інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Отже, вказана позовна вимога є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому не підлягає задоволенню.

Разом з тим, оскільки в ході розгляду справи суд дійшов висновку про протиправність та необхідність скасування відмови Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області в наданні містобудівних умов та обмежень для проектування об'єкта будівництва "Реконструкція магазину автозапчастин з пунктом діагностики та тюнінгом автомобілів шляхом прибудов та внутрішнього перепланування приміщень по набережній лейтенанта Дніпрова, 32А в м.Кременчуці Полтавської області", оформленої наказом від 12.06.2018 №73-муо, суд вважає за доцільне на підставі частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України вийти за межі позовних вимог про зобовязання відповідача надати містобудівні умови та обмеження та зобовязати останнього повторно розглянути заяву про надання містобудівних умов та обмежень для проектування об'єкта будівництва "Реконструкція магазину автозапчастин з пунктом діагностики та тюнінгом автомобілів шляхом прибудов та внутрішнього перепланування приміщень по набережній лейтенанта Дніпрова, 32А в м.Кременчуці Полтавської області", з урахуванням висновків суду.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 39625, рнокпп НОМЕР_1) до Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області (площа Перемоги, 2, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ), третя особа - ОСОБА_4 (пров. Дружби, 15, м. Кременчук, Полтавська область, 39625) про визнання протиправною та скасування відмови, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати відмову Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області в наданні містобудівних умов та обмежень для проектування об'єкта будівництва "Реконструкція магазину автозапчастин з пунктом діагностики та тюнінгом автомобілів шляхом прибудов та внутрішнього перепланування приміщень по набережній лейтенанта Дніпрова, 32А в м.Кременчуці Полтавської області", оформлену листом від 12 червня 2018 року №28-06/1021/33.

Зобов'язати Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області повторно розглянути заяву про надання містобудівних умов та обмежень для проектування об'єкта будівництва "Реконструкція магазину автозапчастин з пунктом діагностики та тюнінгом автомобілів шляхом прибудов та внутрішнього перепланування приміщень по набережній лейтенанта Дніпрова, 32А в м.Кременчуці Полтавської області".

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 39625, рнокпп НОМЕР_1) судові витрати зі сплати судового збору в загальному розмірі 1408,00 грн (одна тисяча чотириста вісім гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області (площа Перемоги, 2, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 15 листопада 2018 року.

Суддя ОСОБА_8