Справа № 194/1697/18
Суддя: Корягін В. О.
Дата ухвалення: 2018-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 194/1697/18
Номер провадження № 2-а/194/14/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2018 року м.Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді - Корягіна В.О.

за участю секретаря судового засідання - Шеймухової А.В.,

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - Щерба С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Тернівки адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до посадової особи інспектора СРПП Павлоградського ВП ГУ НП у Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Щерба С.А. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до посадової особи інспектора СРПП Павлоградського ВП ГУ НП у Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Щерба С.А. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. Зазначив, що 21 жовтня 2018 рокуінспектором СРПП Павлоградського ВП ГУ НП у Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Щерба С.А. було складено постанову про адміністративне правопорушення серії ДП18 №083557, якою його визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. За змістом постанови він, 21 жовтня 2018 року о 11-50 год. в м. Павлоград по вул. Дніпровській, 563, керуючи автомобілем Chevrolet Lacetti, державний номер НОМЕР_1, здійснив проїзд на заборонений сигнал світлофору «червоний», чим порушив п. 8.7.3 «е» ПДР України.

З даною постановою він не згоден, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, бо він рухався по вул. Дніпровська в м. Павлоград та проїзд ждав світлофори виключно на «зелений» сигнал світлофору. Винесена постанова про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху не відповідає вимогам чинного законодавства оскільки не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, бо відповідач йому повідомив, що було проведено відеофіксацію правопорушення. Також відповідачем при розгляді справи були порушені норми ст. ст. 256, 268, 279, 278, 280 КУпАП. Просить скасувати постанову серії ДП18 №083557 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 21 жовтня 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Позивач в судовому засіданні позовну заяву підтримав та суду пояснив, що в постанові не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, бо відповідач йому повідомив, що було проведено відеофіксацію правопорушення; не правильно зазначена адреса місця складання постанови та місце знаходження світлофора, який він нібито проїхав на червоний сигнал; не зазначено доказів вчинення ним адміністративного правопорушення. Крім того протокол про вчинення адміністративного правопорушення відповідачем не складався. На відеозаписі не видно державних номерів автомобіля.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, розглядалася згідно чинного законодавства, з правами він був ознайомлений. Відповідно до ст. 258 КУпАП у справах про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, відразу виноситься постанова. Транспортний засіб був зупинений на правому боці дороги, адреса зазначені з лівого боку дороги. Відомості про технічний засіб вони не повинні заносити до постанови.

Вислухавши позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 77 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

В пункті 2 розділу ІІІ наказу №1395 від 07 листопада 2015 року затвердженого в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» зазначено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст.122 КпАП України, виносяться на місці вчинення адміністративного правопорушення.

На підставі п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

У відповідності до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частиною першою другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

З наведеного вбачається, що у випадку вчинення особами адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122 КУпАП, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, протокол про адміністративне правопорушення не складається та уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 КУпАП.

Однак, згідно ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Згідно принципу законності накладення адміністративного стягнення, підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності та застосування до неї заходів адміністративного стягнення є протиправність діяння (стягнення може бути накладено тільки тоді, коли в діянні особи встановлений склад правопорушення), а також протиправні діяння особи ознак правопорушення, передбачених конкретною правовою нормою, і кваліфікація цих діянь за відповідною статтею).

В судовому засіданні було оглянуто відеозапис вчинення адміністративного правопорушення, на якому вбачається, що автомобіль Chevrolet Lacetti проїхав перехрестя на червоний сигнал світлофору.

Судом встановлено, що на підтвердження факту проїзду позивачем на заборонений червоний сигнал світлофора, відповідачем надано відеозапис, тоді як в оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення не зазначено яким саме технічним засобом здійснено відео фіксацію правопорушення, а зазначено лише, що до постанови додається відео.

Натомість, суд, переглядаючи даний відеозапис, дослідивши докази по справі, а також вислухавши пояснення позивача та відповідача, також дійшов висновку про те, що в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 №083557 від 21 жовтня 2018 року, є суперечності щодо адреси місця знаходження світлофора (зазначеного місця скоєння правопорушення), який проїхав автомобіль Chevrolet Lacetti, схожий на автомобіль позивача, на заборонений червоний сигнал світлофору та адреси винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача.

Аналізуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб'єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов'язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб'єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб'єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб'єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об'єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб'єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює,а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об'єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року по справі № 337/3389/16-а.

Згідно до п. 58 Рішення ЄСПЛ у справі «Серявін та інші проти України» (Заява № 4909/04) Страсбург, 10 лютого 2010 року, остаточне 10/05/2011), з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Отже, як вбачається з долучених до матеріалів справи документів, зокрема, з копії постанови про адміністративне правопорушення серії ДП18 №083557 від 21 жовтня 2018 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що 21 жовтня 2018 року о 11-50 год. по вул. Дніпровська, 563 м. Павлоград ОСОБА_1 проїхав на забороняючий сигнал світлофору (червоний), чим порушив п. 8.7.3.є ПДР України. Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 винесена за адресою: м. Павлоград, вул. Дніпровська, 573.

Згідно ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, з урахуванням ч.2 ст.9 КАС України, ч.3 ст.286 КАС України, суд приходить до висновку, що в оскаржуваній постанові про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є суперечності щодо місця вчинення правопорушення і місця винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та не вказано технічний засіб, яким здійснено відеозапис адміністративного правопорушення, а отже постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 №083557 від 21 жовтня 2018 року складена з порушенням норм статті 283 КУпАП, а тому не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та підлягає скасуванню, та справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП слід надіслати на новий розгляд до посадової особи інспектора СРПП Павлоградського ВП ГУ НП у Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Щерба С.А.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 77, 139, 242-246, 286, 295 КАС України, ст.ст. 122 ч 2, 213, 222, 245, 247, 251, 252, 258, 268, 278, 279, 280, 283, 293 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до посадової особи інспектора СРПП Павлоградського ВП ГУ НП у Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Щерба С.А. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ДП18 №083557 від 21 жовтня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП надіслати на новий розгляд до посадової особи інспектора СРПП Павлоградського ВП ГУ НП у Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Щерба С.А.

Апеляційна скарга на рішення суду, у відповідності до ст.ст. 286, 297 та пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень КАС України, подається до Третього апеляційного адміністративного суду через Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження у відповідності до ч. 2 ст. 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення проголошено 16 листопада 2018 року.

Головуючий суддя В.О. Корягін