Справа № 807/1121/16
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року м. Ужгород№ 807/1121/16
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Рейті С.І.

при секретарі судового засідання - Неміш Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода" до Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 13 листопада 2018 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення. Рішення в повному обсязі складено 19 листопада 2018 року.

Комунальне підприємство "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м.Ужгорода" (далі - позивач, КП "ВУВКГ м.Ужгорода") звернулось до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою (а.с.4-8) до Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області (далі - відповідач, Ужгородська ОДПІ), якою просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Ужгородської ОДПІ від 12.08.2016 року за № /890/07-01-12-01/03344326 (яким відповідача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20 % в сумі 698556,03 грн. з податку на додану вартість).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення прийняте відповідачем всупереч норм чинного законодавства, оскільки перевірка дотримання граничних строків сплати податку на додану вартість (на підставі якої прийнято оскаржене податкове повідомлення-рішення) проведена з численними порушеннями вимог податкового законодавства та прав платника податків та таке прийняте без урахування всіх фактичних обставин та не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, а тому підлягають визнанню недійсними та скасуванню.

Позивач вважає, що відповідач, провівши вказану перевірку, порушив вимоги чинного законодавства та права платника податків, а тому оскаржене рішення підлягає визнанню недійсними та скасуванню виходячи з того, що п.75.1.1 ст.75 Податкового кодексу України передбачено, що камеральною є перевірка, яка проводиться у приміщенні органу державної податкової служби виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків. При перевірці податковий орган використав дані, що не містяться в податкових деклараціях (розрахунках) платника податків. Таким чином, дії податкового органу суперечать вимогам вищенаведеної ст.75 Податкового кодексу України. Крім того, позивач зазначає, що податковий орган провівши саме камеральну перевірку своєчасності сплати ПДВ (а не документальну перевірку), порушив вимоги ст. ст. 77-79 ПК України щодо вручення під розписку або надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення копії наказу про проведення документальної перевірки та письмового повідомлення із зазначенням дати початку (і місця) проведення такої перевірки, чим грубо були порушені права платника податку щодо його ознайомлення, участі у перевірці тощо, що передбачені ст.ст.77-79, 86 Податкового кодексу України.

13.11.2018 року представником позивача подано заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому, позовні вимоги підтримує повністю з підстав, наведених у позовній заяві, просить позов задовольнити.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, згідно якого позов не визнав, посилаючись на наступне: проведеною камеральною перевіркою визначено суми до сплати відповідно та на підставі зазначених у поданих позивачем податкових деклараціях. Виявлення своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку є предметом саме документальної перевірки, а тому така не має жодного відношення до даної перевірки, на підставі чого необґрунтованими є посилання позивача про порушення Ужгородською МДПІ вимог щодо не включення даної перевірки до плану-графіку проведення планових документальних перевірок, необхідності рішення (наказу) керівника податкового органу, оскільки, як зазначено в п.76.1 ст.76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, відтак, у відповідності до положень ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розгляд справи проведено за відсутності представника відповідача, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Ухвалою суду від 21.09.2016 року провадження у справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішення в адміністративній справі № 807/1010/16 за позовом Комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода" до Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправними дій Ужгородської ОДПІ по проведенню камеральної перевірки щодо своєчасності сплати ПДВ, результати якої оформлені Актом № 12/12-01/03344326 від 28.07.2016 року "Про результати камеральної перевірки КП "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода" в частині порушення вимог статей 75, 77, 78, 79 ПК України та ст. 19 ч.2 Конституції України.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 04.10.2017 року (справа № 807/1010/16, головуючий - суддя Гаврилко С.Є.) позов Комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода" про визнання протиправними дій Ужгородської ОДПІ по проведенню камеральної перевірки задоволено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017 року скасовано постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 04.10.2017 року та прийнято нову, якою в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою суду від 21.12.2017 року провадження у справі № 807/1121/16 поновлено та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 28.03.2018 року провадження у справі зупинено за клопотанням сторін для надання часу для можливості примирення строком на 6 місяців.

Ухвалою суду від 02.10.2018 року провадження у справі № 807/1121/16 поновлено у зв'язку із сплином встановленого судом строку для можливості примирення сторін.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову, виходячи з наступного:

Проведеною Ужгородською ОДПІ камеральною перевіркою податкової звітності КП "ВУВКГ м. Ужгорода" з питань своєчасної сплати податку на додану вартість, встановлено порушення п.57.1 п.57.3 ст.57 та п.203.2 ст.203 Податкового кодексу України, а саме: позивачем несвоєчасно сплачено податок на додану вартість за період: листопад 2014 року, березень, квітень, травень, липень, серпень та вересень 2015 року, уточнюючих розрахунків до декларацій ПДВ від 08.09.2015 року, від 23.09.2015 року, 24.09.2015 року та 21.10.2015 року, податкового повідомлення-рішення № від 05.08.2015 року та Ухвала суду про розстрочення (відстрочення) податкового боргу № 807/2591/14 від 21.05.2015 року (декларації за вересень, листопад та грудень 2014 року, січень та лютий 2015 року, уточнюючий розрахунок від 25.03.2015 року). За результатами перевірки складено акт від 28.07.2016 року № 12/12-01/03344326 та винесено податкове повідомлення-рішення від 12.08.2016 року № , яким на підставі ст.126 ПК України за затримку сплати грошового зобов'язання в сумі 3492780,15 грн. позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20 % у сумі 698556,03 грн.

КП "ВУВКГ м. Ужгорода" звернулось до суду з позовом про оскарження податкового повідомлення-рішення Ужгородської ОДПІ від 12.08.2016 року № , посилаючись на неправомірність оскарженого податкового повідомлення - рішення в через порушення при проведенні перевірки вимог ст.ст. 75, 77-79, 86 Податкового кодексу України та ч.2 ст.19 Конституції України.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, зокрема, актом Ужгородської ОДПІ від 28.07.2016 року за № 12/12-01/03344326 (а.с.9-10), камеральною перевіркою встановлено порушення позивачем п.57.1, п.57.3 ст.57 та п.203.2 ст.203 ПК України, а саме: позивачем несвоєчасно сплачено податок на додану вартість за період: листопад 2014 року, березень, квітень, травень, липень, серпень та вересень 2015 року, уточнюючих розрахунків до декларацій ПДВ від 08.09.2015 року, від 23.09.2015 року, 24.09.2015 року та 21.10.2015 року, податкового повідомлення-рішення № від 05.08.2015 року та Ухвала суду про розстрочення (відстрочення) податкового боргу № 807/2591/14 від 21.05.2015 року (декларації за вересень, листопад та грудень 2014 року, січень та лютий 2015 року, уточнюючий розрахунок від 25.03.2015 року).

Згідно п.1.1 ст. 1 Податкового кодексу України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пп.126.1 ст.126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

В ході перевірки було встановлено порушення п.57.1 ст.57 ПК України, оскільки, позивачем сплачено із затримкою узгоджену суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 3492780,15 грн.

На підставі Акту перевірки від 28.07.2016 року № 12/12-01/03344326, відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 12.08.2016 року за № , яким на підставі ст.126 ПК України за затримку сплати грошового зобов'язання в сумі 3492780,15 грн. позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20 % у сумі 698556,03 грн.

Як вбачається із Акту перевірки, відповідачем було проведено саме камеральну перевірку по питанню дотримання встановлених законодавством граничних термінів сплати податків, зборів та інших платежів з податку на додану вартість, на підставі пп.20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.75.1 ст. 75, п.76.1, 76.2 ст. 76 ПК України.

Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

У відповідності до п.75.1.1 ст.75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні органу державної податкової служби виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків.

Позивач зазначає, що при перевірці відповідач не використовував дані про сплату ПДВ, які містяться в податкових деклараціях (розрахунках) платника. Однак, дане твердження спростовується Актом перевірки від 28.07.2016 року № 12/12-01/03344326, відповідно до якого, перевірка була проведена відповідачем на підставі поданої податкової звітності з податку на додану вартість, а саме: податкових декларацій з ПДВ за період листопад 2014 року, березень, квітень, травень, липень, серпень та вересень 2015 року; уточнюючих розрахунків до декларацій з ПДВ від 08.09.2015 року, від 23.09.2015 року, від 24.09.2015 року та від 21.10.2015 року; ухвала суду про розстрочення (відстрочення) податкового боргу № 807/2591/14 від 21.05.2015 року (декларації за вересень, листопад та грудень 2014 року, січень та лютий 2015 року, уточнюючий розрахунок від 25.03.2015 року). Таким чином, під час перевірки відповідач не використовував банківські виписки та платіжні доручення на перерахування коштів.

Згідно до п. 76.1 ст. 76 ПК України камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Податковий орган перевіривши достовірність заповнення декларацій, а саме правильність відображення в таких наведених даних, перевірив платника на сплату зазначених сум до бюджету, та встановив, що позивачем задекларовані суми сплачені несвоєчасно.

Несвоєчасність сплати по платежах на підставі самостійно задекларованих сум, відображається та формується в інформаційні базі даних органу державної податкової служби, обробка та використання інформації в якій передбачена ст. 74 ПК України та яка є необхідною для виконання інспекцією покладених на нею функції та завдань, що підтверджено ст. 71 ПК України.

Крім того, позивач зазначає, що відповідач повинен був проводити документальну перевірку, а не камеральну, оскільки відповідно до п.75.1.2 ст.75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

З аналізу п. 75.1.2 ст. 75 ПК України документальна перевірка стосується більше перевірки бухгалтерського та податкового обліку, контролю за дотриманням вимог податкового та валютного законодавства з використанням первинних документів, за результатами якої у випадку виявлення порушення, податковим органом донараховуються суми грошового зобов'язання до сплати.

Під час проведення камеральної перевірки 28.07.2016 року щодо своєчасності сплати податку на додану вартість, відповідачем була здійснена перевірка декларацій та уточнюючих розрахунків, які були самостійно подані позивачем, а саме: перевірка сплати зазначених сум до бюджету. В результаті вказаної перевірки відповідачем було встановлено, що позивач самостійно задекларовані суми сплатив несвоєчасно.

Відповідно до вимог п. 86.2 ст. 86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації в органі державної податкової служби вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Позивач не заперечив факт отримання ним Акту про результати камеральної перевірки.

В ході камеральної перевірки відповідачем було визначено суми до сплати відповідно та на підставі даних зазначених у поданих позивачем податкових деклараціях. Виявлення недостовірності, неповноти нарахування податку є предметом саме документальної перевірки, а тому така не має жодного відношення до даної перевірки, таким чином необгрунтованими є посилання позивача, про порушення під час перевірки вимог щодо не включення даної перевірки до плану-графіку проведення планових документальних перевірок, необхідності рішення (наказу) керівника податкового органу.

У відповідності до п. 76.1 ст. 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Отже, оскаржене податкове повідомлення-рішення прийняте відповідачем у межах, спосіб та в порядку передбаченому чинним законодавством.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами у справі є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, враховуючи принципи адміністративного судочинства та з огляду на положення ч. 2 ст. 77 КАС України, обов'язок доказування покладається в даному випадку на відповідача. Відповідачем надано достатні і беззаперечні докази на підтвердження факту несвоєчасності сплати позивачем узгодженого податкового зобов'язання з податку на додану вартість за період листопад 2014 року, березень, квітень, травень, липень, серпень та вересень 2015 року; уточнюючих розрахунків до декларацій з ПДВ від 08.09.2015 року, від 23.09.2015 року, від 24.09.2015 року та від 21.10.2015 року; ухвала суду про розстрочення (відстрочення) податкового боргу № 807/2591/14 від 21.05.2015 року (декларації за вересень, листопад та грудень 2014 року, січень та лютий 2015 року, уточнюючий розрахунок від 25.03.2015 року, відтак, доведено правомірність податкового повідомлення-рішення від 12.08.2016 року за № , яким позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20 % в сумі 698556,03 грн., в зв'язку з чим позовні вимоги про визнання протиправним та скасування такого - є необґрунтованими, суперечать вимогам законодавства та обставинам справи, що підтверджується дослідженими належними та допустимими доказами, в зв'язку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 19, 72, 77, 241 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову Комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода" до Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

2. Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 255 КАС України, та може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення, а в разі проголошення в судовому засіданні вступної та резолютивної частини рішення - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Рейті