Справа № 815/611/18
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2018-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/611/18

Категорія: 8.3 Головуючий в 1 інстанції: Марин П. П.

Судова колегія П'ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Яковлєва О.В.,

суддів - Градовського Ю.М., Крусяна А.В.

при секретарі - Кучмій І.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 липня 2018 року, у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області, а саме: визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 22 січня 2018 року № , № , № № , № , № , № ; визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № від 22 січня 2018 року; визнання протиправним та скасування рішення № 21901305 від 22 січня 2018 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого внеску; визнання протиправними та скасування рішення № від 18 січня 2018 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату єдиного внеску.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 липня 2018 року відмолено у задоволенні адміністративного позову.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що є помилковим висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позивних вимог, так як відповідачем під час проведення перевірки не з'ясовано всіх фактичних обставин здійснення позивачем господарських операцій, не в повному обсязі досліджено первинні документи, що підтверджують реальність здійснених господарських операцій.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що податковим органом проведено документальну планову виїзну перевірку діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування а сплати податків і зборів, за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2016 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства, за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2016 року, про що складено акт від 26 грудня 2017 року № 1989/15-32-13-05/.

При цьому, перевіркою встановлено наступні порушення законодавства, а саме:

- пп.16.1.2 п.16.1 ст.16, п.44.1 ст.44, п.177.10 ст.177 ПК України, Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, які ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, які обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 16 вересня 2013 року № 481,як наслідок неналежного ведення обліку доходів і витрат з 2014 по 2016 роки;

- п.164.1.3 п.164.1, п.164.3 ст.164, п.п.177.3, п.177.4.4 п.177.4, п.177.10 ст.177 ПК України, п. 9 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, які ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, які обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 16 вересня 2013 року № 481, пп. 3 п. 5, р. 4 Інструкції щодо заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи, затвердженої наказом МФУ від 02 жовтня 2015 року № 859, пп. 1 п. 3, р. 4 Інструкції щодо заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи, затвердженої наказом МФУ від 02 жовтня 2015 року № 859 (у редакції 2016 року);

- пп. 162.1 п. 162, п. 163.1 ст.163, пп.164.1.3 п.164.1 ст.164, пп.1.1, пп.1.4, пп.1.5 та пп. 1.6 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України;

- п. 51.1. ст. 51 глави 2, пп. «б» п. 176.2 ст. 176 розділу IV ПК України, п. 2.1 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, що затверджений наказом МФУ № 111/26556 від 30 січня 2015 року, як наслідок подання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку № 1ДФ за 3 кв. 2016 року з порушенням встановлених строків;

- п. 1, п. 4 ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 5, ч. 11 ст. 8 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»;

- абз. 3 ч. 8 ст. 9 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», як наслідок несвоєчасної сплати єдиного внеску за 2014 та 2015 роки;

- пп. «б» п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, пп. «а» п. 193.1 ст. 193, п. 194.1 ст. 194, п. 200.1, 200.2 та 200.4 ст. 200, п. 201.1 та 201.10 ст.201 ПК України;

- пп. 49.18.1 п. 49.1 ст. 49, п. 202.1 ст. 202 та п. 203.1 ст. 203 ПК України, як наслідок ненадання платником податків податкових декларацій з ПДВ за жовтень, грудень 2014 року, січень 2015 року;

- п. 57.1 ст. 57, п. 203.2 ст. 203 ПК України, як наслідок несвоєчасної сплати узгодженого податкового зобов'язання з податку на додану вартість за лютий 2015 року;

- п. 57.1 ст. 57, п. 287.3, 287.4 ст. 287 ПК України - як наслідок несвоєчасної сплати узгодженої суми грошового зобов'язання з орендної плати фізичних осіб за червень 2015 року.

За наслідок виявлення вищевказаних порушень, податковим органом складено та направлено позивачу наступні податкові повідомлення-рішення:

- № від 22 січня 2018 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на загальну суму 138 233,81 грн.;

- № від 22 січня 2018 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання зі сплати військового збору, на загальну суму 11 652,24 грн.;

- № від 22 січня 2018 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем з податку на додану вартість, на загальну суму на суму 868 547,50 грн.;

- № від 22 січня 2018 року, яким застосовано штрафну санкцію за платежем з податку на додану вартість, на суму 340,00 грн.;

- № від 22 січня 2018 року, яким застосовано штрафну санкцію за несвоєчасну сплату авансового внеску з єдиного податку, на суму 73,70 грн.;

- № від 22 січня 2018 року, яким застосовано штрафну санкцію за несвоєчасну сплату авансового внеску з єдиного податку, на суму 1062,34 грн.;

- № від 22 січня 2018 року, яким застосовано штрафну санкцію за платежем з податку фізичних осіб, що сплачується податковим агентом, на суму 510,00 грн.

Крім того, позивачу направлено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № від 22 січня 2018 року зі сплати єдиного внеску, на суму 60 158,69 грн., рішення № від 18 січня 2018 року про застосування штрафних санкцій за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату єдиного внеску на суму 2 214,89 грн., рішення № 21901305 від 22 січня 2018 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого внеску на суму 7 265,89 грн.

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями та вимогами позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок про відмову у задоволенні позовних вимог, так як позивачем не наведено жодних доводів, а також не надано жодного доказу, що спростовує правомірність висновків податкового органу, з огляду на наступне.

Так, згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегією суддів встановлено, що у межах спірних правовідносин позивачем оскаржено наступні рішення податкового органу: податкові повідомлення-рішення від 22 січня 2018 року № , № , № № , № , № , № ; вимогу про сплату боргу (недоїмки) № від 22 січня 2018 року; рішення № 21901305 від 22 січня 2018 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого внеску; рішення № від 18 січня 2018 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату єдиного внеску.

В даному випадку, у поданій позивачем апеляційній скарзі виключно викладено встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи, а також перелічено норми податкового законодавства України.

При цьому, окрім загальних посилань на необхідність встановлення всіх обставин справи та вірного застосування норм матеріального та процесуального права, подана апеляційна скарга не містить жодного конкретного доводу щодо помилковості зроблених судом першої інстанції висновків.

Між тим, в частині перевіряємого висновку податкового органу щодо необхідності донарахування позивачу грошового зобов'язання за платежем з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у перевіряємий період, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до п. 177.10 ст. 177 ПК України, фізичні особи - підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Для реєстрації Книги обліку доходів і витрат фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді.

В даному випадку, Форма книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядок її ведення, затверджені наказом Міністерства доходів і зборів України від 16 вересня 2013 року № 481.

Пунктом 1 вказаного Порядку передбачено, що фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, та фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (далі - самозайняті особи), зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат (далі - Книга), у якій за підсумком робочого дня, протягом якого отримано дохід, на підставі первинних документів здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати.

Так, чинними нормативно-правовими актами покладено обов'язок на фізичних осіб-підприємців, які перебувають на загальній системі оподаткування, з ведення Книги обліку доходів і витрат, що полягає у здійсненні записів щодо реалізованих товарів за підсумками робочого дня, а також зі зберігання первинних документів щодо походження товару.

В свою чергу, податковим органом встановлено, що позивач з 2014 року перебуває на загальній системі оподаткування, а також, що ним подавались у 2014, 2015, 2016 роках податкові декларації до податкового органу за місцем своєї реєстрації.

При цьому, у 2014 році позивачем не велась книга обліку доходів і витрат, а книга обліку позивача, у якій велись записи у 2015 році та початку 2016 року, не була зареєстрована у встановленому порядку.

В даному випадку, наданими позивачем поясненнями та доказами жодним чином не заперечується вищевказані обставини.

Крім того, податковим органом встановлено, що зазначені позивачем витрати у досліджених книгах, не містять усіх необхідних реквізитів відповідних документів, що підтверджують понесені позивачем витрати.

Так, згідно вимог п 177.4. ст. 177 ПК України, які діяли у перевіряємий період, передбачалось, що До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат ) ( підпункт 177.4.1); витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу) (підпункт 177.4.2); обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством; суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом (підпункт 177.4.3); інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (підпункт 177.4.4).

В свою чергу, окрім відсутності необхідних реквізитів документів, що підтверджують понесені позивачем витрати, при заповненні книги обліку доходів до складу витрат в 2015-2016 роках позивачем безпідставно включено інші витрати, що не пов'язані з веденням господарської діяльності та безпосередньо не пов'язані з отриманням доходів.

Крім того, згідно з п. 177.3 ст. 177 ПК України для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

При цьому, в порушення вищевказаних вимог позивачем включено до складу витрат суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних ФОП ОСОБА_1 товарів (робіт, послуг).

В даному випадку, наданими позивачем поясненнями та доказами жодним чином не заперечується вищевказані обставини.

Враховуючи викладене, позивачу правомірно донараховано податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в загальній сумі 110 587,05 грн.

В свою чергу, враховуючі вищевказані порушення щодо донарахування ПДФО, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно правомірності оскаржуваної вимоги та рішення про застосування штрафних санкцій по ЄВ (донарахування єдиного внеску).

В частині висновку податкового органу щодо необхідності донарахування позивачу грошового зобов'язання з сплати військового збору військового збору, на суму 9321,79 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно пп.. 1.1 п. 16-1 підрозділу 10 розд. ХХ ПК України, платниками військового збоку є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Згідно вимог пп. 1.4. п. 16-1 підрозділу 10 розд. ХХ ХХ ПК України, нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Згідно пп.1.5. п. 16-1 підрозділу 10 розд. ХХ ПК України, відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

В даному випадку, податковим органом встановлено, що у перевіряємий період позивачем, окрім самостійно сплачених сум військового збору, безпідставно недоплачено військовий збір, у сумі 9321,79 грн.

В свою чергу, наданими позивачем поясненнями та доказами жодним чином не заперечується вищевказані обставини.

Внаслідок чого, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про необхідність донарахування позивачу грошового зобов'язання зі сплати військового збору, на суму 9321,79 грн.

В частині висновку податкового органу щодо необхідності донарахування позивачу грошового зобов'язання з податку на додану вартість, колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно п. 185.1 ст. 185 ПК України, об'єктом оподаткування є операції платників ПДВ з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/ орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Відповідно до п. 188.1 ст. 188 ПК України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів), а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на вартість послуг стільникового рухомого зв'язку).

В даному випадку, податковим органом зазначено, що попередньою документальною позаплановою виїзною перевіркою позивача встановлено, що позивач мав зареєструватися як платник ПДВ, а як наслідок подати до ДПІ у Біляївському районі ГУ Міндоходів в Одеській області заяву про реєстрацію платника ПДВ, так як останній перейшов з 01 січня 2014 року на загальну систему оподаткування.

Так, згідно п. 183.10 ст. 183 ПК України, будь-яка особа, яка підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

При цьому, податкова звітність з податку на додану вартість позивачем, за період з 28 жовтня 2014 року по 31 січня 2015 року, не надавалась.

Крім того, перевіркою встановлено, що узгоджене податкове зобов'язання з податку на додану вартість за лютий 2015 року, згідно декларації від 23 березня 2015 року, сплачено з порушенням граничного терміну сплати на 1 день.

В свою чергу, наданими позивачем поясненнями та доказами жодним чином не заперечується вищевказані обставини.

Стосовно оскарження ППР № 002191305 від 22.01.2018 року (штрафна санкція з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 1063,34 грн.)

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 користувалась земельною ділянкою загальною площею 1,2200 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 згідно договорів №28-2014 від 15.02.2014 р., №31-2015 від лютого 2015 року з Теплодарською міською радою Одеської області.

Пунктом 287.3 ст. 287 ПК України, податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідно до п. 287.4 ст. 287 ПК України, податкове зобов'язання з плати за землю, визначене у податковій декларації, у тому числі за нововідведені земельні ділянки, сплачується власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

При цьому, перевіркою встановлено несвоєчасну сплату орендної плати, в сумі 10623,35 грн., строком 4 дні,

В свою чергу, наданими позивачем поясненнями та доказами жодним чином не заперечується вищевказані обставини.

В свою чергу, судом першої інстанції не допущено порушень матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 липня 2018 року - без змін.

Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів після складання повного судового рішення, відповідно до вимог ст. 243 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 14 листопада 2018 року.

Головуючий: О.В. Яковлєв

Судді: Ю.М. Градовський

А.В. Крусян