Справа № 826/9609/17
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2018-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

15 листопада 2018 року м. Київ № 826/9609/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., розглянувши у порядку письмового провадження клопотання представника Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про закриття провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Джі плюс Ейч Монтаж "ГМбх" до Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 листопада 2017 року справу №826/9609/17 прийнято до провадження та призначено до вирішення в судовому засіданні.

В подальшому, в судовому засіданні відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції до 15.12.2017 року) ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Через канцелярію Окружного адміністративного суду міста Києва представником Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві подано клопотання про закриття провадження у справі №826/9609/17, оскільки дана справа не належить до вирішення в порядку адміністративного судочинства.

Клопотання вмотивовано тим, що оскільки справу про надання дозволу на визнання та примусове виконання рішення Арбітражного суду міста Стокгольм від 17.07.2000 року розглядав Апеляційний суд м. Києва, отже позов підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Розглянувши клопотання про закриття провадження у справі №826/9609/17, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється, зокрема, на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За приписами статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адміністративним судом, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Виконавчий лист, на підставі якого відкрите виконавче провадження, виданий Апеляційним судом міста Києва на виконання рішення Арбітражного суду міста Стокгольм.

Таким чином, Апеляційний суд міста Києва не розглядав, не вирішував справу та не приймав відповідного рішення по суті, а лише здійснював процедуру легалізації рішення арбітражного суду.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про міжнародне приватне право" документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ст. 35 Закону України "Про міжнародне приватне право" арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов'язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті.

Таким чином, за змістом зазначеної норми, виконується не судове рішення, яким надано дозвіл на визнання та примусове виконання рішень іноземних судів та арбітражів, а саме рішення арбітражу, визнане в Україні в установленому законом порядку.

Предметом вирішення даної справи є скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 28.11.2007 з примусового виконання виконавчого листа № 2/118 від 05.11.2001 року виданого Апеляційним судом м. Києва про стягнення з Державного підприємства "Національна атомна енергетична компанія "Енергоатом" (боржник) на користь фірми "Джі плюс Ейч Монтаж "ГМбх" (стягувач) заборгованості у розмірі 6 818 943,70 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У практиці Європейського Суду з прав людини, зокрема, в справі «Делькур проти Бельгії» висловлена позиція, що в демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

Суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні від 04.12.1995 року по справі «Беллет проти Франції», в якому Суд зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Таким чином, хоча право доступу до суду і не є абсолютним, це право не повинно обмежуватись таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Апеляційного адміністративного суду м. Києва від 28 вересня 2017 року у справі №4с/796/3/2017 б відмовлено у прийнятті скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Джі плюс Ейч Монтаж "ГМбх" на рішення та бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві. Враховуючи викладене, з метою забезпечення доступу позивача до здійснення правосуддя, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про закриття провадження у справі.

На підставі вищенаведеного, пункту 1 частини першої статті 238, статті 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні клопотання представника Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про закриття провадження у справі №826/9609/17.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання

Суддя В.І. Келеберда