Справа № 161/19430/17
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2018-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2018 року№ 857/2353/18
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Курильця А.Р., Мікули О.І.,

при секретарі судового засідання - Чопко Ю.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 вересня 2018 року у справі №161/19430/17 (суддя Пушкарчук В.П., м.Луцьк, повний текст складено 1 жовтня 2018 року) за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Волинської митниці ДФС (далі - Митниця) в якому просила скасувати постанову в справі про порушення митних правил від 23.07.2017 №2625/20500/17 (далі - Постанова).

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 вересня 2018 року позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В доводах апеляційної скарги наводячи норми матеріального права вказує, що поза увагою суду залишені надані Митницею докази, що підтверджують факт ввезення саме позивачем на митну територію України автомобіля, який у встановлений статтею 95 Митного кодексу України (далі - МК) строк не доставлений до митного органу, що і стало підставою для винесення стосовно останнього оскаржуваної Постанови.

Позивач відзиву на апеляцій скаргу не подав.

Учасники справи, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином у порядку визначеному статтею 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 КАС, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що у діях позивача відсутні ознаки передбаченого статтею 470 МК правопорушення, а висновки Митниці, що містяться в оскаржуваній Постанові не відповідають фактичним обставинам справи.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апеляційним судом, з урахуванням встановленого судом першої інстанції, встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 30.07.2017 державним інспектором відділу митного оформлення №3 митного поста «Устилуг» Митниці (далі - м/п) Яковініч О.О. було складено протокол про порушення митних правил №2625/20500/17 (далі - Протокол) щодо ОСОБА_1 У ньому зафіксовано, що на м/п проводилася перевірка щодо дотримання термінів транзиту транспортного засобу «NISSAN SERENA» реєстраційний номер НОМЕР_1 (країна реєстрації Польща) кузов НОМЕР_2 (далі - ТЗ), який згідно даних автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор» (далі - АСМО) ввезений на митну територію України 27.04.2017 о 4/29 хв позивачем по смузі руху «зелений коридор, в режимі «транзит» (а.с.25-26).

Ці ж самі дані підтверджуються і витягом із функціонального модуля «Диспетчер ЗМК та Пасажирського пункту пропуску» (далі - Витяг) в ньому зазначено дату та час ввезення ТЗ (27.04.2017) особисті дані особи, що ввезла автомобіль, реєстраційний номер та VIN-код ТЗ (а.с.23).

З приводу зазначених обставин ОСОБА_1 09.06.2017 викликалася відповідним листом Митницею з проханням прибути до 02.07.2017 на Митницю та дати пояснення. З відмітки на довідці Укрпошти видно, що позивач отримала вказаного листа 06.07.2017 проте на виклик так і не з'явилася (а.с.19-21).

Крім того, інформація про те, що позивач 27.04.2017 перетинала ТЗ державний кордон наведена у відповіді Державної фіскальної служби України наданій на запит Митниці від 26.01.2018 (а.с.113 зворот).

Станом на 30.07.2017 ОСОБА_1 не вивезла за межі митної території ТЗ .

Відтак, позивач перевищила встановлений статтею 95 МК строк доставки автомобіля більше ніж на 10 діб, чим порушено вимоги частини третьої статті 470 МК.

Копія Протоколу направлялась позивачу з рекомендованим повідомленням про вручення, яке отримано останньою 04.08.2017 (а.с.24).

На підставі Протоколу, Митницею 23.08.2017 було прийнято Постанову, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною третьою статті 470 МК та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн (а.с.7-8).

Позивач по справі вважає Постанову безпідставною та вказує, що у ній не перелічені та не зазначені жодні докази про те чи вона мала право керувати та розпоряджатися ТЗ, чи безпосередньо вона подавала заяву на тимчасовий ввіз і брала на себе зобов'язання зворотнього вивезу автомобіля з території України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 491 МК (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) підставами для порушення справи про порушення митних правил є безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил;

Відповідно до частини першої статті 494 про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

За змістом частини третьої статті 470 МК перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 95 МК встановлено строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту; зокрема, для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

За правилами частини другої статті 95 МК до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається:

1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу;

2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення);

3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Згідно пункту 7 розділу І «Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України», затверджених наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 №1118 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.11.2005 за №1428/11708; далі - Правила) встановлено, що власник транспортного засобу або вповноважена особа, який переміщує транспортний засіб через митний кордон України, пред'являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів, що підтверджують право власності на транспортний засіб або користування ним (у тому числі з правом розпорядження). За пунктом 9 Правил не підлягає пропуску через митний кордон України транспортний засіб, увезення якого в Україну заборонено згідно із законодавством або на який відсутні документи, що підтверджують право власності на транспортний засіб або користування ним (у тому числі з правом розпорядження). Отже, при оформленні зобов'язання про транзит визначальним є не факт знаходження особи за кермом автомобіля, а факт зазначення такої особи у поданих документах власником транспортного засобу або уповноваженою особою).

За змістом частини першої статті 495 МК доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються:

1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не погоджується із висновками суду першої інстанції за якими позивач не може бути підданий адміністративній відповідальності, через відсутність достатніх доказів, що підтверджують факт ввезення ОСОБА_1 ТЗ на митну територію України.

Доказами, що підтверджують факт ввезення позивачем 27.04.2017 автомобіля на митну територію України є, зокрема Протокол дані до якого вносились на підставі електронної інформації, що міститься у АСМО, а також Витяг у якому вказано дату ввезення ТЗ, особисті дані водія та відповідні номери автомобіля за яким його можна ідентифікувати.

Факт зазначення у АСМО, Витягу даних про водія та ТЗ свідчить про те, що на митному контролі при ввезені ТЗ його власником пред'являлись документи, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним.

За умови переміщення позивача в якості пасажира та неподання ним вказаних вище документів в якості водія ТЗ, у посадової особи Митниці була б відсутня фізична можливість внести до програмно-інформаційних комплексів відповідну інформацію.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи позивача щодо відсутності у неї права на керування ТЗ, оскільки наявність права на керування ТЗ не входить до переліку документів, необхідних для здійснення митного контролю та оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України. Відсутність посвідчення водія на право керування ТЗ не спростовує факту ввезення особою на територію України ТЗ.

Таким чином, встановлено, що станом на 30.07.2017 ОСОБА_1 не вивозила з митної території України ТЗ, що був ввезений нею 27.04.2017 у зв'язку з чим перевищила встановлений МК строк доставки транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, до митного органу призначення терміном більше ніж на 10 діб. До найближчого митного органу до завершення визначеного Митницею строку транзиту про обставини подій, у зв'язку з якими порушено ці строки не зверталася. Будь-яких підтверджуючих документів щодо аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб не надавла.

З огляду на це, є необґрунтованими висновки суду першої інстанції, щодо необхідності скасування оскаржуваної Постанови з підстав, що наведені у ній обставини не відповідають фактичним обставинам справи.

За пунктами 1, 4 частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги вищевикладених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції внаслідок неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи допустив неправильне застосування норм матеріального права (неправильне тлумачення), що призвело до безпідставного скасування Постанови, а тому апеляційна скарга Митниці підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 271, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 вересня 2018 року скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. Я. Качмар
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула