Справа № 295/2758/18
Суддя: Сингаївський О. П.
Дата ухвалення: 2018-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 295/2758/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Сингаївського О.П.,

за участі секретаря судового засідання Четвертухи О.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Юхимчук Олени Миколаївни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Житомира адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

06 березня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до Богунського районного суду м. Житомира із вказаним позовом, в якому просить скасувати постанову Богунського РВ у м. Житомирі УДМС України в Житомирській області про накладення адміністративного стягнення серії ПН МЖТ № 034053 від 28.02.2018 і закрити адміністративне провадження, в порядку ст.247 КпАП України через відсутність події та складу правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог, позивач вказує на те, що він не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності, оскільки він є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 виданим 31.01.2003 Баранівським РВ УМВС України в Житомирській області. Крім, того відповідачем при складанні оскаржуваної постанови, допущено процесуальні порушення, а саме: протокол складено особою, яка не мала на це повноважень; порушено вимоги ст.268 КУпАП, оскільки позивач не був повідомлений про час та місце проведення розгляду справи про адміністративне правопорушення; порушено вимоги ст.278 КУпАП, а саме в оскаржуваній постанові не зазначено коли позивач прибув до України, докази та підстави наявності строку перебування, початок обчислення такого строку та кінцева дата, наявні докази щодо відсутності документів, які дають право на проживання в Україні.

На виконання вимог ухвали судді Богунського районного суду м. Житомира від 12 березня 2018 року, матеріали зазначеного адміністративного позову 29 березня 2018 року було передано до Корольовського районного суду м. Житомира за підсуднівтю.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 5 квітня 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_3, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

3 липня 2018 року у судовому засіданні протокольною ухвалою судом змінено відповідача в справі на належного - Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області, представник якого, надав письмовий відзив на позов, де просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, оскільки оскаржувана постанова була винесена з дотримання всіх норм законодавства. Твердження позивача, що він є громадянином України спростовуються висновком начальника відділення ВГІРФО УМВС України в Житомирській області Скомаровського В.Б. від 19 квітня 2006 року, яким паспорт громадянина України серії НОМЕР_1, виданий Баранівським РВ УМВС України в Житомирській області на ім'я ОСОБА_3 вважається виданим безпідставно. Крім того, позивач видворений за межі України із забороною в'їзду на три роки, відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04.06.2014.

24 жовтня 2018 року у судовому засіданні представник позивача позовні вимоги свого довірителя підтримав та просить задоволити їх в повному обсязі. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог ОСОБА_3 заперечила та просить відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін у справі, вислухавши покази свідка, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи й вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом на підставі наявних доказів, встановлено, що паспорт громадянина України серії НОМЕР_1, який виданий Баранівським РВ УМВС України в Житомирській області 31 січня 2003 року на ім'я ОСОБА_5 (а. с. 68-70).

Як вбачається з копії Висновка начальника відділення ВГІРФО УМВС України в Житомирській області від 19 квітня 2006 року, зазначений паспорт вважається виданим безпідставно (а. с. 55-56).

Відповідно до копії Витягу з центральної підсистеми «Недійсні документи», паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 знаходиться в статусі «підлягає вилученню», про що оголошеного 19 квітня 2006 року (а. с. 58-59).

Згідно копії Свідоцтва про зміну імені та прізвища від, 19 лютого 2014 року позивач змінив свої прізвище та ім'я з ОСОБА_3 на ОСОБА_3 (а. с. 48-49).

Приналежність останнього до громадянства Республіки Грузії підтверджується копією Витягу з підсистеми «Аркан», де зазначено, що позивач виїжджаючи 16 січня 2014 року з України надавав на прикордонному пункті пропуску закордонний паспорт громадянина Республіки Грузії на ім'я ОСОБА_3, а при в'їзді в Україну 27 березня 2014 та 23 травня 2014 року надавав паспорт громадянина Республіки Грузії на ім'я ОСОБА_3 (а. с. 57).

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 04 червня 2014 року у справі № 761/16406/14-а за адміністративним позовом Шевченківського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві, яка набрала законної сили, було вирішено питання щодо видворення з України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 101-102).

Як вбачається з копії листа-повідомлення Головного управління Державної міграційної служби в місті Києві за № 1-21/вх 7257 обл. від 03.09.2018 (а. с. 98), 16.01.2014 Шевченківським РВ ГУ ДМС України в м. Києві вже приймалось рішення про примусове поверенення з території України з забороною в'їзду на три роки громадянина Республіки Грузії ОСОБА_3 Автанділовивича, який виїхав з території України 16.01.2014 через КПП Бориспіль. А також, 04.06.2014 Шевченківським РВ ГУ ДМС України в м. Києві приймалось рішення щодо примусового видворення з України громадянина Республіки Грузії ОСОБА_3 Автанділовивича та про поміщення його в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, якого 04.06.2015 було звільнено з Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців ДМС України і 05.06.2015 якому було надано посвідку на тимчасове проживання в Україні ТР № 113833 терміном дії до 04 червня 2016 року.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2015 року у справі № 362/7691/15-ц за заявою ОСОБА_3 було встановлено, що ОСОБА_3 ОСОБА_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження місто Кутаїсі, Республіка Грузія, являється однією тією ж особою.

Допитавши свідка ОСОБА_8, суд встановив, що підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало те, що з 4 червня 2016 року у ОСОБА_3 закінчилась посвідка на тимчасове проживання і до цього часу він проживав на території України без документів, що дають право на проживання в Україні, чим останніц здійснив адміністративне правопорушення передбачене ст.203 КУпАП.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ПР МЖТ № 034053 від 28 лютого 2018 року встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає в м. Житомирі, не працює, проживає без документів, які дають право на проживання в Україні, що є порушенням п.п. 2.9 Порядку продовження терміну перебування в Україні іноземців та осіб без громадянства затвердженого постановою КМУ від 12 лютого 2012 року № 1505.

Постановою Державної міграційної служби України 28 лютого 2018 року серії ПН МЖТ №034053 накладено адміністративне стягнення на ОСОБА_3 за порушення ч.1 ст.203 КУпАП у розмірі 510,00 грн. (а. с. 4)

Відповідно до ч.15 ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які в'їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в'їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Відповідно до ст.203 КУпАП порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в'їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті

Отже, на підставі вказаних обставин та доказів, судом встановлено, що позивач не є громадянином України і до нього може бути застосоване адміністративне стягнення, передбачене ст.203 КУпАП.

Що стосується посилання позивача на процесуальні порушення при винесенні оскаржуваної постанови, судом встановлено, що відповідно до ст.222 КУпАП центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, розглядає справи про адміністративні правопорушення, пов'язані з порушенням законодавства про паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, законодавства про перебування в Україні іноземців та осіб без громадянства, про транзитний проїзд через територію України, невиконанням рішення про заборону в'їзду в Україну, а також питання щодо реєстрації місця проживання (статті 200, 201, частина перша статті 203, стаття 203 1 (крім порушень, виявлених у пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України, контрольному пункті в'їзду-виїзду або контрольованому прикордонному районі), статті 204, 205, 206).

Від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, розглядати справи про адміністративні правопорушення й накладати адміністративні стягнення мають право керівник, заступники керівника центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, інші уповноважені керівником посадові особи цього органу. до положення до Управління державної міграційної служби України в Житомирські області, затвердженого наказом ДМС України від 18 липня 2011 року № 28 основним завданням УДМС України як органу державної влади є, зокрема: реалізація на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Згідно з п.п.28 п.4 Положення про управління Державної міграційної служби в Житомирській області, затвердженого наказом Державної міграційної служби від 18 липня 2011 року № 28, управління Державної міграційної служби в Житомирській області здійснює на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці державний контроль за дотриманням законодавства у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів у передбачених законодавством випадках, притягає порушників до адміністративної відповідальності.

Згідно п.7 Положення, управління Державної міграційної служби в Житомирській області здійснює свої повноваження на території адміністративно-територіальної одиниці безпосередньо та через утворенні в установленому порядку територіальні підрозділи.

Аналізуючи, вказані нормативні акти, суд приходить до висновку, що відповідач мав повноваження щодо винесення оскаржуваної постанови.

Що стосується твердження позивача про порушення відповідачем вимог, передбачених ст.268 КУпАП при винесені оскаржуваної постанови, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця в галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою й користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце й час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З показань свідка ОСОБА_8 вбачається, що позивач був присутній як і при складанні протоколу № 034053 від 28 лютого 2018 року, так і при розгляді справи про притягнення його до адміністративної справи, за результатами якого винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 034053 від 28 лютого 2018 року.

Отже з вказаного вбачається, що права позивача передбачені ст.268 КУпАП не були порушенні, а розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснювався з дотриманням вимог ст.268 КУпАП.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203 КУпАП, складання протоколу за цим правопорушенням уповноваженою особою та притягнення у встановленому порядку до адміністративної відповідальності. Накладене на позивача адміністративне стягнення знаходиться в межах санкції відповідної статті КУпАП.

Відповідно до ч.4 ст.90 КАС України, суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься в справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає у зв'язку з його безпідставністю.

Керуючись ст.ст.2, 5, 6, 72-77, 241, 246, 255, 295, 297 КАС України, ст.ст.203, 222, 268, КУпАП, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 про скасування постанови Богунського районного відділу в м. Житомирі управління Державної міграційної служби в Житомирській області про накладення адміністративного стягнення № 034053 від 28 лютого 2018 року - відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене до сьомого апеляційного адміністративного суду через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом місяця з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Cуддя О. П. Сингаївський