Справа № 804/2115/18
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2018-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

08 листопада 2018 року м. Дніпросправа № 804/2115/18
головуючий суддя І інстанції - Боженко Н.В.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді (доповідача) Іванова С.М. (доповідач),

суддів: Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.05.2018 року у справі № 804/2115/18 за позовом ОСОБА_1 до Обласної медико-соціальної експертної комісії № 5 Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Обласної медико-соціальної експертної комісії № 5 Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Обласної медико-соціальної експертної комісії № 5 Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи Дніпропетровської обласної ради» щодо не внесення змін довідки до акта огляду Обласної МСЕК № 5 від 06.10.2016 року № 072447;

- зобов'язати Обласну медико-соціальну експертну комісію № 5 Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради» вирішити питання для внесення змін до довідки Обласної МСЕК № 5 від 16.10.2016 року у частині зміни формулювання причини інвалідності «травма пов'язана з виконанням службових обов'язків»;

- визнати протиправною бездіяльність пенсійного органу, що виразилась у відмові здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 у розмірі 60% від грошового забезпечення з 01 жовтня 2016 року по 01 серпня 2017 року;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 жовтня 2016 року по 01 серпня 2017 року у розмірі 60 % від грошового забезпечення.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.05.2018 року адміністративний позов було задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що виразилась у відмові здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 у розмірі 60% від грошового забезпечення з 01 жовтня 2016 року по 01 серпня 2017 року протиправною. Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 жовтня 2016 року по 01 серпня 2017 року у розмірі 60 % від грошового забезпечення. В задоволенні решти позову було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що частина 2 статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» визначає право пенсіонера на виплату різниці пенсії за минулий час, але не більш як за 12 місяців за умови набуття такого права на перерахунок пенсії. Скаржник зазначив, що право на перерахунок пенсії позивач набув 17.07.2017 року, у зв'язку з чим, йому обґрунтовано було проведено перерахунок та виплату пенсії з 01.08.2017 року.

Позивач, ОСОБА_1 направив на адресу суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив, залишити останню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Позивач зазначив, що право на отримання пенсії по інвалідності ІІІ групи у розмірі 60% відповідних сум грошового забезпечення у відповідності до п. «а» ч.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» у нього виникло у жовтні 2016 року, а саме коли було зроблено висновок (свідоцтво про хворобу) військово-лікарської комісії Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 05.10.2016 року № 224, у зв'язку з чим проведення перерахунку пенсії саме з жовтня 2016 року є обґрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Позивачем не оскаржується рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог, в задоволенні яких було відмовлено, а відповідно суд апеляційної інстанції здійснює перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в судовому засіданні просив задовольнити вимоги апеляційної скарги на підставах, що в ній зазначені, та скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зазначаючи, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Інші учасники судового процесу, в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи за відсутності останніх.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебував на службі ВС - 1988-1990 р.р., МВС з 2014 року до 11.10.2016 року.

05 жовтня 2016 року ОСОБА_1 було видано свідоцтво про хворобу військово-лікарської комісії Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 224 від 05.10.2016 року.

06 жовтня 2016 року, на підставі вказаного свідоцтва та направлення на МСЕК (ф. 088/о) Територіального медичного об'єднання МВС України, ОСОБА_1 був оглянутий обласною МСЕК № 5 та визнаний інвалідом ІІІ групи «захворювання пов'язане з проходженням військової служби» починаючи з 06.10.2016 року.

На підставі даних документів, з 12.10.2016 року ОСОБА_1 було призначено пенсію по інвалідності від захворювання, отриманого в період проходження служби в органах внутрішніх справ в розмірі 40% від грошового забезпечення.

16.03.2017 року ВЛК ТМО МВС України у Дніпропетровській області було складено акт № 8/16 про нещасний випадок, що стався з ОСОБА_1 01.01.2016 року в період відрядження в зоні проведення антитерористичної операції.

На підставі вказаного акту ВЛК ТМО МВС України у Дніпропетровській області, 12.04.2017 року було прийнято постанову № 4 м/т про внесення змін до п. 12 Свідоцтва про хворобу від 05.10.2016 року № 224, а саме зазначений пункт викладено у наступній редакції: встановлено причинний зв'язок, що є наслідком травми від 01.01.2016 року «травма, так пов'язана з виконанням службових обов'язків».

У зв'язку з прийнятими змінами, ОСОБА_1 був направлений та повторно оглянутий обласною МСЕК № 5 для зміни причини інвалідності.

Огляд проведений на підставі направлення на МСЕК (форми 088/о) ТМО МВС України та постанови Військово-лікарської комісії ТМО МВС України у Дніпропетровській області, які отримані обласним МСЕК № 5 17.07.2017 року.

За результатами проведеного огляду, обласною комісією МСЕК № 5 було встановлено ОСОБА_1 ІІІ групу інвалідності «травма, пов'язана з виконанням службових обов'язків» з 17.07.2017 року на 1 рік до 01.11.2017 року, про що видано довідку від 08.08.2017 року №721945.

08 серпня 2017 року Обласна МСЕК № 5 видала довідку №003389, де зазначено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках: 60 (шістдесят відсотків) %, підстава: акт огляду МСЕК №967.

Також, у зв'язку зі зміною причини інвалідності, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 01.08.2017 року було проведено позивачу перерахунок раніше призначеної пенсії із розрахунку 60% відповідних сум грошового забезпечення, що підтверджується копією розрахунку пенсії з 01.08.2017 року наявного в матеріалах справи.

28 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та просив здійснити перерахунок пенсії із застосуванням 60 % відповідних сум грошового забезпечення починаючи з жовтня 2016 року.

Листом від 12.10.2017 року № 28823/03/01 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовило ОСОБА_1 у здійсненні такого перерахунку, посилаючись на те, що перерахунок вже було здійснено з 01.08.2017 року та підстави для проведення перерахунку пенсії з 06.10.2016 року у Головного управління відсутні.

Не погодившись з вказаними висновками пенсійного органу, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач набув права на підвищення пенсії з 17.07.2017 року, пенсійним фондом здійснено перерахунок пенсії на 60 % з 01.08.2017 року, а різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено позивачу не більш як за 12 місяців, відповідно позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області підлягають задоволенню, оскільки позивачу було безпідставно відмовлено в перерахунку пенсії за минулий час.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Згідно ст. 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», групи і причини інвалідності, а також час її настання встановлюються медико-соціальними експертними комісіями, які діють на підставі положення про них, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Залежно від ступеня втрати працездатності особи з інвалідністю поділяються на три групи.

У відповідності до ст. 20 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», залежно від причини інвалідності особи з інвалідністю з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, поділяються на такі категорії: а) особи з інвалідністю внаслідок війни - при настанні інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов'язків військової служби (службових обов'язків) чи пов'язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з'єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Великої Вітчизняної воєн або з участю у бойових діях у мирний час, а також інші особи, зазначені у статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; б) інші особи з інвалідністю з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, - при настанні інвалідності внаслідок каліцтва, одержаного в результаті нещасного випадку, не пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби (службових обов'язків), або внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби.

Приписами ст. 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» визначено, що пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в таких розмірах: а) особам з інвалідністю внаслідок війни I групи - 100 процентів, II групи - 80 процентів, III групи - 60 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку); б) іншим особам з інвалідністю I групи - 70 процентів, II групи - 60 процентів, III групи - 40 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку).

Згідно п. б ст. 50 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», пенсії відповідно до цього Закону призначаються особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пунктів "а", "в" статті 12 цього Закону, - з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення, а членам сімей зазначених осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, а також пенсіонерів з їх числа - з дня смерті годувальника, але не раніше того дня, по який йому сплачено грошове забезпечення або пенсію, крім випадків призначення їм пенсій з більш пізніх строків. Особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які визнані особами з інвалідністю до закінчення трьох місяців з дня звільнення їх зі служби внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства, пенсія призначається з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення.

Пунктами 8, 12 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого Постановою КМУ від 03.12.2009 року №1317 визначено, що датою встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності потерпілому від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання у відсотках вважається день надходження до комісії документів, зазначених у пункті 3 цього Положення. Причинний зв'язок інвалідності колишніх військовослужбовців з перебуванням на фронті або з виконанням ними інших обов'язків військової служби встановлюється на підставі документів, виданих військово-лікувальними закладами, а також інших документів, що підтверджують факт отримання поранення (захворювання).

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що військовослужбовці та особи, які мають право на пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» наділені правом на отримання пенсії по інвалідності, розмір якої залежить від підстав отримання інвалідності, а саме внаслідок війни або з інших причин.

Як свідчать встановлені обставини справи, пенсія по інвалідності була призначена позивачу з 12.10.2016 року на підставі довідки МСЕК № 5, згідно якої, останній був визнаний інвалідом ІІІ групи «захворювання пов'язане з проходженням військової служби» починаючи з 06.10.2016 року.

В свою чергу, 12.04.2017 року військово-лікарська комісія своєю постановою № 4 м/т внесла зміни до п. 12 Свідоцтва про хворобу від 05.10.2016 року № 224, встановивши причинний зв'язок, що є наслідком травми від 01.01.2016 року, а саме, що отримана травма пов'язана з виконанням службових обов'язків.

На підставі вказаної постанови, позивач був повторно направлений на огляд до обласної МСЕК № 5 для зміни підстав інвалідності, за результатом проведення якого позивачу було визначено третю групу інвалідності з 17.07.2017 року та встановлено, що травма пов'язана з виконанням службових обов'язків.

Як вбачається з матеріалів справи, після отримання пенсійним органом виписки з акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААА №721945 від 08.08.2017 року, з 01.08.2017 року позивачу був здійснений перерахунок раніше призначеної пенсії виходячи з 60% сум відповідного грошового забезпечення.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, і на що не звернув уваги суд першої інстанції частково задовольняючи позов, положення ч. 2 ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», які визначають, що якщо пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців, застосовуються за умови попереднього набуття особою права на підвищення пенсії.

Отже, оскільки позивач отримав право на перерахунок пенсії 17.07.2017 року, то такий перерахунок має бути проведений з першого числа місяця, що йде за ним, а саме з 01.08.2017 року, а тому апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області підлягає задоволенню.

Таким чином, аналізуючи встановлені обставини справи у сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідач обґрунтовано відмовив позивачу у проведенні перерахунку його пенсії починаючи з 01.10.2016 року.

Відтак, суд приходить до висновку, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.05.2018 року було прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про необхідність його скасування в частині задоволених позовних вимог і прийняті нового про відмову в задоволенні позову в цій частині, а решта рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.243, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 317 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.05.2018 року у справі № 804/2115/18 - скасувати в частині задоволених позовних вимог, прийнявше нове про відмову в задоволенні адміністративного позову в цій частині.

В решті рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.05.2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 12.11.2018 року.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко

суддя В.Є. Чередниченко