Справа № 820/1837/18
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2018-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Головуючий І інстанції: Білова О.В.

14 листопада 2018 р. м. ХарківСправа № 820/1837/18
Харківський апеляційний адміністративний суд
у складі колегії:
головуючого судді: Старосуда М.І.
суддів: Бегунца А.О. , Лях О.П.
при секретарі судового засідання Жданюк Г.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.06.2018, повний текст складено 25.06.18 по справі № 820/1837/18
за позовом ОСОБА_1
до Міністерства оборони України , ІНФОРМАЦІЯ_1
про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 та Міністерства оборони України, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати п. 24 протоколу №4 від 19.01.2018 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум.

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 подати висновок за формою (додаток 13 Наказу №530) з урахуванням раніше виплаченої суми та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства Оборони України про виплату (доплату) ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги з дотриманням розмірів одноразової грошової допомоги передбаченої ст. 16-2 Закону від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (в редакції Закону № 2004-VIII від 6 квітня 2017 року) у Порядку затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013, та Наказом Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014.

- зобов`язати Міністерство оборони України вирішити питання про перерахунок та призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 з дотриманням розмірів одноразової грошової допомоги передбаченої ст. 16-2 Закону від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (в редакції Закону № 2004-VIІІ від 6 квітня 2017 року) у Порядку затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013, та Наказом Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014, з урахуванням раніше виплаченої суми.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.06.2018 у задоволенні зазначеного адміністративного позову відмовлено.

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин норм процесуального та матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою задовольнити позов в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає доводи щодо наявності у нього права на нарахування одноразової грошової допомоги у розмірі, передбаченому пп.1 п. 6 Порядку № 975 та пп.4 п.2 ст. 16 Закону від 20.12.1991 №2011-ХІІ (в редакції Закону № 2004-УІІІ від 6 квітня 2017 року), які набули чинності на час прийняття спірного рішення про призначення йому одноразової грошової допомоги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних силах СРСР з 01.11.1979 по 18.02.1982, в тому числі у в/ч НОМЕР_1 , та приймав участь у виконанні інтернаціонального обов`язку в складі обмеженого контингенту Радянських Військ в Демократичній Республіці Афганістан.

В період служби позивач отримав поранення, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні (ДРА), де велись бойові дії, внаслідок, чого позивачу встановлена ІІ група інвалідності.

За результатами звернень позивача для отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності та отриманням відмови у призначенні одноразової грошової допомоги, останній звернувся до суду.

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 31.08.2017, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2017, по справі №642/3871/17 адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України про визнання дій, бездіяльності та рішення протиправними та зобов`язання вчинення певних дій задоволено. Визнано протиправним та скасовано п. 5 протоколу №54 від 26.05.2017 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум. Визнано протиправною відмову Міністерства оборони України в призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги відповідно до ЗУ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей ОСОБА_1 . Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно подати висновок за формою (додаток 13 Наказу №530) та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства оборони України про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги з дотриманням вимог: ЗУ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей, Порядку, затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013р. та Наказу Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року. Зобов`язано Міністерство оборони України вирішити питання призначення та нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 згідно ЗУ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей у Порядку, затвердженому Постановою КМУ №975 від 25.12.2013р. та наказом Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014 року.

31.08.2017 на виконання постанови Ленінського районного суду м. Харкова Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (п. 24 протоколу засідання комісії №4 від 19.01.2018) прийнято рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності (01.08.2015) в сумі 243 600 грн.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості позовних вимог та відсутності правових підстав для їх задоволення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не погоджується з рішенням Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум в частині нарахування (призначення) одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням інвалідності в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, відповідно до законодавства, чинного на дату встановлення інвалідності, оскільки вважає належним розмір допомоги в сумі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день прийняття відповідачем рішення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до ст. 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-ХII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відповідно до підпункту 4 п.2 ст. 16 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей в редакції, чинній на день встановлення позивачу інвалідності 2 групи, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, чи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі Порядок № 975).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Таким чином, одноразова допомога призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Пунктом 6 Порядку № 975 в редакції, чинній на день встановлення позивачу інвалідності, одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі, зокрема, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу встановлено інвалідність ІІІ групи 06.08.2013 та після повторного огляду 01.08.2015 встановлено ІІ групу інвалідності.

Позивачу відповідно до приписів вказаних норм призначено допомогу розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення позивачу інвалідності ІІ групи в сумі 243 600 грн.

Між тим, апелянт вважає, що має право на отримання одноразової грошової допомоги з дотриманням розмірів одноразової грошової допомоги, передбаченої пп.1 п. 6 Порядку № 975 та пп.4 п.2 ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, в редакціях, чинних на день прийняття відповідачем оскаржуваного рішення.

Відповідно до п.4 ч. 2 ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, чинного на день прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Підпунктом 1 пункту 6 Порядку № 975 в редакції, чинній на день прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі, зокрема, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Отже, вказані норми не розповсюджується на військовослужбовців строкової служби, до яких відноситься позивач.

Доводи апелянта, що приписи підпункту 1 п. 6 Порядку № 975 розповсюджується окремо на осіб, яким встановлено інвалідність після звільнення з військової служби, в тому числі на осіб строкової служби, не відповідає змісту вказаної норми, якою чітко визначено категорію осіб, на яких розповсюджуються її приписи.

Окрім того, ч.6 ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Частиною 7 цієї статті передбачено, що строкову військову службу громадяни України проходять відповідно до законів України у Збройних Силах України та інших військових формуваннях з метою здобуття військово-облікової спеціальності, набуття практичних навичок і умінь для збройного захисту Вітчизни.

Отже, строкова військова служба є окремим видом військової служби, а тому Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Порядком № 975 для військовослужбовців строкової служби передбачені інші розміри одноразової грошової допомоги ніж для інших військовослужбовців.

Колегія суддів зазначає, що розміри одноразової грошової допомоги військовослужбовців строкової служби, встановлені підпунктом 3 пункту 6 Порядку № 975 в редакції, чинній на день прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, відповідно до якого військовослужбовцю строкової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової служби, військовозобов`язаному чи резервісту під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження таких зборів, служби у військовому резерві, у розмірі, зокрема, 90-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими вимоги та доводи апеляційної скарги позивача про протиправність призначення йому одноразової грошової допомоги у розмірі меншому, ніж встановлено Законом України України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, чинним на день прийняття відповідачем оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів, перевіривши оскаржуване рішення відповідача на відповідність критеріям ст. 2 КАС України, дійшла висновку щодо прийняття його на підставі чинного законодавства України, а тому погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на практику Європейського суду з прав людини у справі Полторацький проти України, оскільки, приймаючи оскаржуване рішення, відповідач діяв у відповідності до приписів чинного законодавства України, при цьому останнє не допускає неоднозначного тлумачення.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши у межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи та прийняв законне рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення прийняте з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права, що обумовлює залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення .
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.06.2018 по справі № 820/1837/18 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, а у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, постанова може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення - з 16.11.2018 року.

Головуючий суддя (підпис)М.І. Старосуд
Судді(підпис) (підпис) А.О. Бегунц О.П. Лях