Справа № 522/15677/18
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2018-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в судовому засіданні справу за позовною заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, Одеська обл., місто Одеса, вул. Канатна, будинок 83; ) до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (65104, м. Одеса, пл. Бориса Дерев'янка, 1; ) про визнання неправомірною та скасування постанови ВП № 56766412 від 14.08.2018р. про накладення штрафу у розмірі 5100 грн., -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

03.09.2018 р. (вх. № 93948/18) до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в якій позивач просить визнати неправомірною та скасувати постанову Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ВП № 56766412 від 14.08.2018р. про накладення штрафу у розмірі 5100 грн.

Згідно ухвали судді Приморського районного суду м. Одеси від 04.09.2018р. дану справу передано на розгляд Одеського окружного адміністративного суду.

Ухвалою судді Одеського окружного адміністративного суду Самойлюк Г.П. від 18.10.2018р. прийнято справу до провадження; позовну заяву залишено без руху та надано позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали.

05.11.2018р. (вх. № 33258/18) від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі суду від 18.10.2018р. Позивач усунув недоліки позовної заяви, надавши документ про сплату судового збору у встановленому законом розмірі.

Ухвалою від 07.11.2018 р. відкрито провадження по справі та визначено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження (з викликом сторін), з урахуванням особливостей встановлених ст.ст. 268-272 КАС України щодо розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву до 13.11.2018 р.; зобов'язано Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області надати до суду письмові докази по справі; призначено судове засідання по справі на 15.11.2018 р. о 12 год. 00 хв.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувана постанова відповідача про накладення штрафу є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки прийнята з порушенням Закону України «Про виконавче провадження». Отримавши постанову старшого державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП № 56766412 від 13.07.2018р., яка надійшла до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області 23.07.2018р., позивач повідомив державного виконавця про наявність обставин, які ускладнюють виконання рішення суду, а саме оскарження рішення суду в апеляційному порядку. Однак, відповідачем не було враховано таких обставин та 14.08.2018р. винесено постанову про накладення штрафу за невиконання рішення суду. На думку позивача, зазначені дії відповідача не узгоджується з вимогами Закону України «Про виконавче провадження» та порушують його права як сторони виконавчого провадження.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 14.11.2018р. (вх. № ЕП/6468/18), в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що 13.07.2018р. державним виконавцем відповідно до ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27, 63 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області для виконання, а стягувачу до відома. 14.08.2018р. на підставі ст.ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з тим, що рішення суду боржником не виконано та не надано інформації про причини його невиконання, державним виконавцем винесено постанову ВП № 56766412 від 14.08.2018р. про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. та попереджено про кримінальну відповідальність за невиконання рішення суду. У відзиві на позовну заяву викладено клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

До судового засідання 15.11.2018 р. з'явилися представники позивача та відповідача.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17.04.2018 р. у справі № 522/23420/17 (провадження № 2а/522/576/18) позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задоволено частково: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обмеження призначеної та перерахованої ОСОБА_1 пенсії максимальним розміром у 10740 гривень з 12.06.2017 р.; зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснювати виплату призначеної та перерахованої ОСОБА_1 пенсії без обмеження її максимальним розміром, а також провести доплату різниці в пенсії між максимально нарахованими та фактично виплаченими розмірами з 12.06.2017 р. по день проведення доплати; в іншій частині позову відмовлено.

14.06.2017р. Приморським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист у справі №522/23420/17 про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснювати виплату призначеної та перерахованої ОСОБА_1 пенсії без обмеження її максимальним розміром, а також провести доплату різниці в пенсії між максимально нарахованими та фактично виплаченими розмірами з 12.06.2017 р. по день проведення доплати.

12.07.2018р. (вх. № 4945/09/53/39/В-4) до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області надійшла заява про прийняття виконавчого документа до виконання.

13.07.2018 р. старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Носенко Сергієм Борисовичем відкрито виконавче провадження ВП № 56766412 з примусового виконання виконавчого листа № 522/23420/17 від 14.06.2017р., виданого Приморським районним судом м. Одеси, про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснювати виплату призначеної та перерахованої ОСОБА_1 пенсії без обмеження її максимальним розміром, а також провести доплату різниці в пенсії між максимально нарахованими та фактично виплаченими розмірами з 12.06.2017 р. по день проведення доплати (а.с.12-13).

19.07.2018р. (вих. № 091-6061) відповідачем відповідно до вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 56766412 від 13.07.2018 р. направлено на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, яка надійшла до позивача 23.07.2018р. (а.с. 11).

01.08.2018р. (вих. № 12467/03) Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області направлено заяву про відкладення провадження виконавчих дій у зв'язку з оскарженням рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17.04.2018 р. у справі № 522/23420/17 до суду апеляційної інстанції та не набрання останнім законної сили (а.с. 14). Однак зазначена заява отримана відповідачем лише 17.08.2018р.

14.08.2018р. старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Носенко Сергієм Борисовичем прийнято постанову про накладення штрафу на боржника Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області за невиконання рішення суду у розмірі 5100 грн. (а.с. 16-17).

Дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 3 ст.287 КАС України відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ст.ст. 14, 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною 4 ст. 372 КАС України передбачено, що примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (п.1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.26 Закону №1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.63 Закону №1404-VІІІ за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Статтею 75 Закону України "Про виконавче провадження" передбачена відповідальність за невиконання рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії.

Відповідно до цієї норми у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Пункт 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України визначає, що в разі якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Таким чином, невиконання боржником рішення суду, за яким він зобов'язаний вчинити певні дії у строки, визначені законодавством, без наявності для цього поважних причин, тягне за собою відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн. (для юридичних осіб), а у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець - у вигляді штрафу у подвійному розмірі - 10200 грн.

З аналізу вказаних норм можливо дійти висновку про те, що Законом № 1404-VІІІ встановлено відповідальність боржника за невиконання судового рішення без наявності для цього поважних причин.

Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу, має бути встановленим факт невиконання боржником рішення суду, з приводу якого здійснюються заходи на його виконання.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Згідно ч.1 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у випадках, передбачених пунктами 1, 4, 6, 8, 11 частини першої статті 34 цього Закону, до закінчення строку дії зазначених обставин, а у випадках, передбачених пунктами 2, 3 і 5 частини першої статті 34 цього Закону, - до розгляду питання по суті.

При вирішенні спору суд враховує, що відповідно до ч.ч. 4, 8 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов'язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов'язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи. Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Разом з тим, суд враховує, що згідно ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний, у тому числі, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме не виконання рішення суду без поважних причин.

Поважними в розумінні наведених норм Закону №1404-VІІІ можуть вважатися об'єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Згідно п.п.1, 3 розділу XIV Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 р., у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника та встановлює новий строк виконання. Постанова про накладення штрафу не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилається боржнику.

Відповідачем не було встановлено факту невиконання боржником рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17.04.2018 р. у справі № 522/23420/17 без поважних причин. При цьому, останнього до прийняття оскаржуваної постанови було повідомлено боржником про вжиття заходів щодо оскарження рішення суду, на виконання якого видано виконавчий лист.

При вирішенні спору суд враховує, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17.04.2018 р. у справі № 522/23420/17 оскаржено до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.07.2018 р. у справі № 522/23420/17 клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволено; поновлено строк Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області на апеляційне оскарження рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17.04.2018 р.; у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про звільнення від сплати судового збору відмовлено; апеляційну скаргу Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Приморського районного суду м. Одеси 17.04.2018 р. залишено без руху; встановлено апелянту строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.08.2018р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 117.04.2018 р. по справі № 522/23420/17.

За приписами ст. 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Враховуючи встановлені обставини та досліджені надані на їх підтвердження докази, виходячи зі змісту приписів ст.ст.63, 75 Закону №1404-VIII, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для накладення на позивача штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин, в зв'язку з чим наявні підстави для визнання протиправною та скасування постанови ВП № 56766412 від 14.08.2018р. про накладення штрафу у розмірі 5100 грн.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв'язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача судових витрат у розмірі 1762,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України "Про виконавче провадження", ст.ст 6, 14, 78, 90, 139, 161,205, 255, 273, 287 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, Одеська обл., місто Одеса, вул. Канатна, будинок 83; ) до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (65104, м. Одеса, пл. Бориса Дерев'янка, 1; ) про визнання неправомірною та скасування постанови ВП № 56766412 від 14.08.2018р. про накладення штрафу у розмірі 5100 грн., - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Носенка Сергія Борисовича ВП № 56766412 від 14.08.2018р. про накладення штрафу.

Стягнути з Головного територіального управління юстиції в Одеській області (65028, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 34; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, Одеська обл., місто Одеса, вул. Канатна, будинок 83; ) судовий збір у розмірі 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 коп.)

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішенням суду може бути оскаржено за правилами встановленими статями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: Г.П. Самойлюк

.