Справа № 460/2850/18
Суддя: Борискін С.А.
Дата ухвалення: 2018-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в частині позовних вимог

16 листопада 2018 року

м. Рівне

№460/2850/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискін С.А., після одержання позовної заяви

Товариства з обмеженою відповідальністю "Селекція"

до

Привільненської сільської ради

про

визнання протиправними та нечинними рішень, зобов'язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Селекція" звернулось до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Привільненської сільської ради, в якому просило:

1) визнати протиправним та не чинним рішення сесії VIII скликання Привільненської сільської ради Дубенського району Рівненської області від 10 жовтня 2018 року за № 940 про припинення позивачем права постійного користування та передачі до земель запасу земельної ділянки площею 9,40 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Привільненської сільської ради Дубенського району Рівненської області;

2) визнати протиправним та нечинним рішення сесії VIII скликання Привільненської сільської ради Дубенського району Рівненської області від 10 жовтня 2018 року за № 941 про ненадання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ТОВ "Селекція";

3) зобов'язати відповідача, як суб'єкта владних повноважень, з метою відновлення прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, винести рішення, яким надати позивачу дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відведення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) площею 9,40 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Привільненської сільської ради Дубенського району Рівненської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до рішення Дубенської районної Ради народних депутатів від 15 червня 2001 № 180, Дочірньому підприємству "Селекція" відкритого акціонерного товариства "Дубноцукор" було видано Державний акт на право постійного користування землею серія та номер І-РВ № 000237. Відповідно до даного акту у постійне користування позивача надавалась земельна ділянка площею 9,40 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Молодавської сільської ради Дубенського району Рівненської області.

Вказує, що відповідно до рішення позачергових зборів акціонерів від 18 липня 2013 року Дочірнє підприємство "Селекція" відкритого акціонерного товариства "Дубноцукор" було припинено в результаті реорганізації шляхом перетворення у ТОВ "Селекція" (позивач по даній справі), яке стало правонаступником всіх майнових та немайнових прав та обов'язків реорганізованої особи, про що зазначено в п.1.2 Статуту позивача.

Вказує, що позивач звертався в Привільненську сільську раду з заявами про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відведення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), як правонаступник Дочірнього підприємства "Селекція" відкритого акціонерного товариства "Дубноцукор".

26.10.2018 позивач отримав Рішення сесії VIII скликання Привільненської сільської ради Дубенського району Рівненської області від 10 жовтня 2018 року № 940 про припинення Дочірньому підприємству "Селекція" відкритого акціонерного товариства "Дубноцукор", права постійного користування земельними ділянками загальною площею 9,40 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована біля с. Молодаво Друге згідно Державного акту на право постійного користування землею серія та номер І-РВ № 000237 на підставі пункту "в" ст. 141 Земельного кодексу України.

Вважає, що вказане рішення відповідача є протиправними та не чинним, оскільки прийняте всупереч вимог чинного законодавства та порушує його законне право на користування земельною ділянкою.

Згідно вимог п.4 ч.1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з'ясовує чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Дослідивши матеріали позовної заяви та перевіривши її відповідність вимогам п.4 ч.1 ст.171 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в частині позовної вимоги про визнання протиправним та не чинним рішення сесії VIII скликання Привільненської сільської ради Дубенського району Рівненської області від 10 жовтня 2018 року № 940, з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

При цьому суд зазначає, що визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору.

Згідно з п.3.2 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов'язаних із соціальними виплатами" від 09.09.2010 № 19-рп/2010, головними критеріями судової спеціалізації визнається предмет спірних правовідносин і властива для його розгляду процедура.

Згідно з п.3.2 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями 54 народних депутатів України та Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Кримінально-процесуального кодексу України, Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України (щодо принципу інстанційності в системі судів загальної юрисдикції) від 12.07.2011 № 9-рп/2011 принцип спеціалізації полягає у створенні відповідних спеціалізованих судів для здійснення цивільного, кримінального, адміністративного, господарського судочинства.

Основними ознаками публічно-правових відносин називають: обов'язкову участь у цих відносинах суб'єкта, який наділений публічно-владними повноваженнями; підпорядкованість одного учасника публічно-правових відносин іншому - суб'єкту владних повноважень (що проявляється у можливості суб'єкта владних повноважень вирішувати питання про права і обов'язки підпорядкованої особи); імперативність публічно-правових відносин; домінування публічно-правового інтересу у цих відносинах.

Адміністративно-правовий спір має певні ознаки. Такі спори виникають у сфері державного управління, в процесі здійснення органами виконавчої влади своїх управлінських функцій. Для цих спорів характерно особливе становище його суб'єктів (учасників спірного правовідношення). Обов'язковим учасником адміністративно-правового спору є наділений владними повноваженнями орган виконавчої влади, місцевого самоврядування, посадові особи, наділені державно-владними повноваженнями. Адміністративно-правовий спір має особливий предмет, що пов'язано з широтою і різноплановістю діяльності управлінського характеру.

Обов'язковою ознакою позовної форми захисту права в адміністративному суді має бути наявність спору про право публічне, тобто спору про права і обов'язки в публічних правовідносинах.

Відтак, віднесення до юрисдикції адміністративних судів спору лише з підстав того, що відповідачем у справі є суб'єкт владних повноважень, а предметом перегляду його акт індивідуальної дії, є неправильним.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватно-правові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.

Спір має приватно-правовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватно-правових відносин.

На переконання суду, рішення суб'єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер.

У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 Цивільного кодексу України та пред'являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред'явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи (наприклад, права користування землею), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб'єкта владних повноважень.

Отже, розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває або позбувається речового права на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб'єктного складу сторін спору.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 21.03.2018 у справі № 526/233/16-ц та від 16.05.2018 у справі № 911/4111/16.

В даному випадку позивач звернувся до суду за захистом в першу чергу свого порушеного, на його думку, права користування земельною ділянкою.

Тобто, зазначений спір стосується права користування земельною ділянкою юридичною особою, яке підтверджується державним актом на право постійного користування землею, а тому правовідносини, що виникли між сторонами є приватно-правовими.

З огляду на наведене, суд вважає, що вказаний спір за своєю суттю, характером правовідносин, суб'єктним складом сторін, підставами та предметом позову є приватно-правовим і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки спрямований на захист майнових прав позивача.

Згідно з ч.2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв’язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов’язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи – підприємці.

Отже, суд вважає, що спір в частині визнання протиправним та не чинним рішення сесії VIII скликання Привільненської сільської ради Дубенського району Рівненської області від 10 жовтня 2018 року за № 940 про припинення позивачем права постійного користування та передачі до земель запасу земельної ділянки площею 9,40 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Привільненської сільської ради, Дубенського району, Рівненської області, належить розглядати в порядку господарського судочинства.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Окрім того, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 12.10.1978 у справі "Zand v. Austria" у якому суд вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для відмови позивачу у відкриті провадження в адміністративній справі в частині позовної вимоги про визнання протиправним та не чинним рішення сесії VIII скликання Привільненської сільської ради Дубенського району Рівненської області від 10 жовтня 2018року за № 940 про припинення позивачем права постійного користування та передачі до земель запасу земельної ділянки площею 9,40 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Привільненської сільської ради, Дубенського району, Рівненської області.

Керуючись статтями 170, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження в частині визнання протиправним та не чинним рішення сесії VIII скликання Привільненської сільської ради Дубенського району Рівненської області від 10 жовтня 2018 року за № 940 про припинення позивачем права постійного користування та передачі до земель запасу земельної ділянки площею 9,40 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Привільненської сільської ради Дубенського району Рівненської області

Роз'яснити позивачу, що розгляд даної позовної вимоги віднесено до юрисдикції господарського суду.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п’ятнадцяти днів з дня її складання. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд

Повну ухвалу складено 16.11.2018

Суддя Борискін С.А.