Справа № 291/1113/17
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2018-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 291/1113/17

Головуючий у 1-й інстанції: Грек М.М.

Суддя-доповідач: Моніч Б.С.

16 листопада 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Моніча Б.С.

суддів: Капустинського М.М. Охрімчук І.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_2 поданими його представниками - адвокатом ОСОБА_3 та адвокатом ОСОБА_4 на постанову Ружинського районного суду Житомирської області від 15 травня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

27 вересня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, в якому просив: скасувати постанову від 20.09.2017 року №222- ДК/0076/ПО/08/01/-17 про накладення адміністративного стягнення на позивача за вчинення адміністративного правопорушення , передбаченого частиною 1 статті 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 170 гривень і закрити справу за відсутністю події і складу правопорушення.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідачем зроблений помилковий висновок про самовільне використання земельної ділянки, не прийнято до уваги, що розпорядженням голови Житомирської облдержадміністрації від 15.07.2015 за № 212 прийнято рішення щодо надання земельної ділянки в оренду позивачу.

Постановою Ружинського районного суду Житомирської області від 15.05.2018 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою Ружинського районного суду Житомирської області від 15.05.2018, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, позивач звернувся з апеляційними скаргами, поданими його представниками - адвокатами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в яких просить скасувати вказане рішення та прийняти нову, якою задовольнити адміністративний позов.

В апеляційних скаргах скаржник вказує на те, що суд не надав належної правової оцінки діям позивача та помилково дійшов до висновку про те, що такі дії містять ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 53-1 КУпАП, тобто самовільного зайняття земельної ділянки, а також не з'ясовано інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 21.08.2017 № 222-ДК "Про здійснення державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель" старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Житомирській області - начальником відділу контролю за використання та охороною земель в Андрушівському, Бердичівському, Любарському, Ружинському, Чуднівському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель - Драчуком І.С. проведено перевірку з питання дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельних ділянок усіх категорій і форм власності, родючості.

За результатами перевірки складений акт від 11.09.2017 № 222-ДК/164/АО/10/01/-17, яким встановлено самовільне зайняття земельної ділянки водного фонду за кадастровим номером НОМЕР_1 державної форми власності площею 6,9373 на території Малочернявської сільської ради Ружинського району Житомирської області, зафіксовано, що земельна ділянка загальною площею 6,9373 з використовуються позивачем без правовстановлюючих документів, а саме: договору оренди.

11.09.2017 старшим державним інспектором Драчуком І.С. складено протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що ОСОБА_2 використовує на території Малочернявської сільської ради Ружинського району Житомирської області земельну ділянку площею 6,9373 без правовстановлюючих документів, а саме: договору оренди, що є порушенням статті 211 Земельного кодексу.

20.09.2017 старшим державним інспектором Драчуком І.С. винесено постанову № 222- ДК/0076/ПО/08/01/-17 у справі про адміністративне правопорушення, якою притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170,00 грн.

Розрахунком розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки визначено, що така сума становить 6022,25 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив дійшов висновку про правомірність прийняття оскаржуваного рішення у зв'язку з наявністю порушень вимог земельного законодавства.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до статті 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

За правилами п.2 ч.1 ст.4 вказаного Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном.

Державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, договорів, укладених у порядку, встановленому законом (ч.1 ст.19 цього ж Закону).

Порядок передачі земельних ділянки в оренду встановлений статтею 124 Земельного кодексу, відповідно до частини першої якої передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст.16 Закону України "Про оренду землі" укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

Отже, укладенню договору оренди земельної ділянки, що перебуває у державній або комунальній власності, передує прийняття відповідним органом рішення про передачу в оренду такої земельної ділянки, тобто засвідчення певного волевиявлення органу, який здійснює розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених Земельним Кодексом України, як орендодавця.

Пунктом "б" ч. 1 ст. 211 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок.

Згідно із ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При цьому, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стаття 53-1 КУпАП передбачає відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.53-1 КУпАП, виражається у самовільному зайнятті земельної ділянки.

Суб'єктивна сторона самовільного зайняття земельної ділянки характеризується прямим умислом. Винна особа усвідомлює відсутність у неї права на конкретну земельну ділянку, однак бажає її захопити.

Статтею 53-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки у вигляді накладення штрафу на громадян від десяти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двадцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За визначенням в ст.1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Таким чином, самовільному зайняттю земельних ділянок притаманні такі юридичні ознаки, як:

-з об'єктивної сторони це будь-які дії особи, які свідчать про фактичне заволодіння чи використання земельної ділянки;

-відсутність при цьому відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її відчуження або надання у користування;

-відсутність вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки;

-такі дії є неправомірними, тобто їх правомірність не закріплена жодним нормативно-правовим актом України;

-з суб'єктивної сторони такі дії є винними.

Отже за змістом наведеної норми, використання землі державної та комунальної власності без укладеного договору оренди землі, але після прийняття рішення органу влади про надання землі в оренду хоча і свідчить про використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів, однак не може розглядатися як самовільне зайняття земельної ділянки. Відповідно, такі дії не можна кваліфікувати за ст. 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи земельна ділянка площею 6,9373 га перебувала в оренді ОСОБА_2 відповідно до договору оренди від 11.12.2009 року з терміном дії до 11.12.2014 року.

03.10.2014 року, за місяць до закінчення строку дії договору оренди, позивач звернувся до Житомирської облдержадміністрації з клопотанням про поновлення договору оренди землі із проектом додаткової угоди до договору оренди.

Розпорядженням голови Житомирської облдержадміністрації № 212 від 15.07.2015 року та додатком 1 до нього вирішено укласти договір оренди водного об'єкту у комплексі із земельними ділянками з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2

З метою реалізації означеного розпорядження і оформлення права землекористування в законному порядку позивач замовив та розробив паспорт водного об'єкта, отримав витяги з Державного земельного кадастру, уклав попередній договір на виготовлення технічної документації із встановленням нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, і як наслідок отримав висновок державної експертизи землевпорядної документації від 20.03.2018 року(а.с.123).

Відтак, на момент складення протоколу та винесення постанови відносно позивача, існувало відповідне рішення органу місцевого самоврядування про укладення договору оренди з позивачем.

Водночас, відповідно до довідки №168 від 28.03.2018 року (а.с.126) , виданою Малочернявською сільською радою Ружинського району Житомирської області ОСОБА_2 сплачує орендну плату за користування земельною ділянкою під водним об'єктом 6,9373 га, заборгованість за орендну плату відсутня.

З огляду на викладене, фактичне використання земельної ділянки без правовстановлюючого документа, але за наявності розпорядженням голови Житомирської облдержадміністрації № 212 від 15.07.2015 року про укладення договору оренди водного об'єкту у комплексі із земельними ділянками з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 не можуть бути кваліфіковані як самовільне зайняття земельної ділянки, а тому в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.53-1 КУпАП.

Тому, дії позивача в даному випадку старшим державним інспектором кваліфіковано невірно, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.53-1КУпАП, що в свою чергу є підставою для закриття справи.

Таким чином, судом першої інстанції ухвалено рішення при неповному з'ясуванні обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, з порушенням норм процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду з прийняттям нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 поданими його представниками - адвокатом ОСОБА_3 та адвокатом ОСОБА_4 задовольнити повністю.

Рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 15 травня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення скасувати.

Позов ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову старшого державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Житомирській області Драчука І.С. від 20.09.2017 № 222- ДК/0076/ПО/08/01/-17 про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ст.53-1 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КУпАП - закрити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 16 листопада 2018 року.

Головуючий Моніч Б.С.

Судді Капустинський М.М. Охрімчук І.Г.