Справа № 2340/4543/18
Суддя: С.М. Гарань
Дата ухвалення: 2018-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 листопада 2018 року Справа № 2340/4543/18

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Гарань С.М., розглянувши заяву представника товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Інвестспецкомплекс» про вжиття заходів забезпечення позову в адміністративній справі № 2340/4543/18 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Інвестспецкомплекс» до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Інвестспецкомплекс» з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління ДФС у Черкаській області від 13.11.2018 № 2228 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Інвестспецкомплекс».

Одночасно з позовною заявою, позивачем подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову в адміністративній справі № 2340/4543/18 шляхом:

- зупинення дії наказу Головного уравління ДФС у Черкаській області від 13.11.2018 № 2228 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Інвестспецкомплекс» до прийняття рішення у справі;

- заборони службовим та посадовим особам Головного управління ДФС у Черкаській області проводити документальну позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Інвестспецкомплекс» на підставі наказу від 13.11.2018 № 2228 до прийняття рішення у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши зазначені у заяві про забезпечення позову доводи позивача, враховуючи відсутність необхідності у виклику представника позивача для подачі ним пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, суддя вважає за можливим здійснити розгляд даної заяви без проведення судового засідання та виклику представника позивача.

Проаналізувавши матеріали адміністративного позову, а також розглянувши вищевказану заяву суддя дійшов висновку, що остання не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені вказаною статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред’явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку (ч.1 ст.151 КАС України).

Заходи забезпечення позову повинні відповідати критеріям обґрунтованості, забезпечення збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин, запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів учасників даного судового процесу.

Виходячи із положень ч.1 ст.151 КАС України, суддя дійшов висновку, що підставами вжиття заходів забезпечення позову є:

- очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі;

- неможливість захисту прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів;

- якщо для відновлення прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат;

- очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 “Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову” та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2 “Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ”, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Позивач у заяві просить вжити заходи забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії наказу Головного управління ДФС у Черкаській області від 13.11.2018 № 2228 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Інвестспецкомплекс» та заборони службовим та посадовим особам Головного управління ДФС у Черкаській області проводити документальну позапланову виїзну перевірку позивача на підставі оскаржуваного наказу від 13.11.2018 № 2228, до прийняття рішення у справі.

Суд звертає увагу на ту обставину, що предметом розгляду в даній адміністративній справі є саме надання правової оцінки наказу відповідача від 13.11.2018 № 2228 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Інвестспецкомплекс».

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2, застосування судом таких заходів забезпечення, які за змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Забезпеченням позову у такий спосіб суди виходять за межі підстав забезпечення позову, що є неприпустимим.

З огляду на викладене, суддя з наявних доказів, що були подані заявником та вимог чинного законодавства не знаходить підстав, що вказували б на існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, неможливість захисту прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів.

Суддя наголошує, що вимоги позовної заяви, а також підстави для забезпечення позову є ідентичними та є такими, що спрямовані на настання одного і того ж наслідку.

Крім того суд зазначає, що у випадку задоволення заяви щодо вжиття заходів забезпечення позову фактично вирішується спір без розгляду справи по суті заявлених позовних вимог, що протирічить принципам законності, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин справи, та є на думку суду неприпустимим, що, як наслідок, є підставою для відмови в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у справі № 2340/4543/18.

Керуючись ст.ст. 150, 154, 243, 248 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Інвестспецкомплекс» про вжиття заходів забезпечення позову в адміністративній справі № 2340/4543/18 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Інвестспецкомплекс» до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування наказу.

Ухвала набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.М. Гарань