Справа № 817/178/18
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2018-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/1383/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Попка Я.С.

з участю секретаря судового засідання: Мацьків М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29 березня 2018 року (ухвалене головуючим-суддею Жуковською Л.А., час ухвалення судового рішення 13 год 27 хв у м.Рівне, повне судове рішення складено 02 квітня 2018 року) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеним позовом, в якому просила визнати протиправною бездіяльність Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (далі - Рівненське ОУПФУ, Управління, відповідач) по невиконанню постанови Рівненського міського суду від 30.03.2015 по справі №569/4329/15-а та зобов'язати відповідача здійснити її виконання щодо включення до розрахунку обчислення її пенсії сум матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги на вирішення соціально-побутових питань, винагороди державного виконавця та суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати, винагороди державного службовця за сумлінну безперервну працю в органах державної служби згідно постанови Кабінету Міністрів України № 212 від 24.02.2003 (далі - Постанова № 212), з моменту припинення його виконання.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 29.03.2018 позов було задоволено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Рівненське ОУПФУ подало апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права просить скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29.03.2018 та прийняти нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що Управління повністю виконало судове рішення, довідка Головного територіального управління юстиції №244 від 17.06.2016, яка була надана суду при розгляді справи № 569/12344/16-а, не містила відомості про суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, винагороди державного виконавця та суми виплат, пов'язані з індексацією заробітної плати, винагороди державного службовця за сумлінну безперервну працю в органах державної служби згідно постанови № 212. Відповідно постанова Рівненського окружного адміністративного суду від 17.10.2016 не містила зобов'язань щодо врахування при виконанні постанови цього ж суду від 30.03.2015 та включення до розрахунку обчислення пенсії позивача таких виплат. Крім того, апелянт звертає увагу на втрату чинності постановою № 212 та зазначає, що органи Пенсійного фонду України зобов'язані здійснювати такі нарахування до втрати позивачем такого права, або змін в законодавстві, які регулюють вказані виплати, що не було враховано судом першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник позивача покликається на те, що вимоги апеляційної скарги ґрунтуються втратою чинності тими чи іншими нормами, які регулюють порядок виплати доплат, винагороди, матеріальної допомоги, аналізує підстави таких виплат, визначення їх розміру та інше. Разом з тим, підставою для звернення до суду, і, відповідно предметом позову, була наявність двох судових рішень, кожне з яких набрало законної сили. При цьому, відповідач, виконавши рішення суду про врахування збільшення посадового окладу, припинив виконання рішення, предметом якого було включення до складу пенсії виплат, які передбачені постановою № 212. Тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, від представника відповідача надійшло письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, а тому колегія суддів, відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 30.03.2015 по справі № 569/4329/15-а було зобов'язано УПФУ в м. Рівне здійснити перерахунок та виплату пенсії державного службовця ОСОБА_1 з врахуванням одержаних сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, винагороди державного виконавця та сум виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати, винагороди державного службовця за сумлінну безперервну працю в органах державної служби згідно постанови № 212, на які нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування згідно довідки № 97 від 04.03.2015, виходячи з розміру 90% заробітної плати, за період з 01.03.2015, з урахуванням виплачених сум.

Варто зазначити, що вказане судове рішення спрямоване на відновлення порушеного права позивача в частині включення відповідних сум до її пенсії, які передбачені постановою № 212.

З наданого суду розпорядження № 809947 від 03.08.2015 убачається, що на виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30.03.2015 по справі № 569/4329/15-а позивачу було проведено перерахунок пенсії.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» було установлено підвищити посадові оклади (тарифні ставки, ставки заробітної плати) працівників відповідно до збільшення розміру посадового окладу працівника 1 тарифного розряду Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 1298 від 30.08.2002, з встановленням з 01.12.2015 у штатному розписі посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати) працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери у відповідних розмірах.

Дана обставина та відмова у здійснення такого перерахунку, підтверджена листом №501/10 від 05.07.2016, що встановлено рішенням Рівненського міського суду від 17.10.2016, зумовила звернення позивача до суду з адміністративним позовом, предметом якого був перерахунок її пенсії у зв'язку із збільшенням посадових окладів державних службовців.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 17.10.2016 позов до Управління було задоволено повністю. Зобов'язано відповідача здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 згідно Закону України «Про державну службу» (в редакції, чинній на момент призначення пенсії), починаючи з 01.07.2016, виходячи із 90% від заробітної плати у розмірі 5 554,50 грн, що значиться у довідці Головного територіального управління юстиції у Рівненській області № 244 від 17.06.2016.

В подальшому з відповіді Управління № 17/10 від 09.01.2018 позивач дізналася, що виконання судового рішення від 17.10.2016 здійснюється без урахування сум доплат, які були включені згідно рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30.03.2015, що зумовило її звернення до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем протиправно було припинено виконання постанови Рівненського міського суду від 30.03.2015 по справі №569/4329/15-а, оскільки відповідно до ч.2 ст.14 КАС України, судові рішення, які набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Частиною першою статті Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ч.2 ст.33 цього Закону, заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених нормативних положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація входили до системи оплати праці державного службовця.

Одночасно слід зазначити, що судові рішення від 30.03.2015 та 17.10.2016 містили різні предмети позову. Зокрема, перше судове рішення стосувалося включення відповідних доплат, які передбачені постановою № 212 та які підлягали включенню на момент призначення пенсії позивачу, а друге перерахунку її пенсії у зв'язку з підвищенням розміру посадових окладів.

На думку колегії суддів, перерахунок пенсії позивача у зв'язку з підвищенням розміру посадових окладів повинен був здійснюватися з урахуванням висновків суду про необхідність включення до складу її пенсії виплат, передбачених постановою № 212.

Отже, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, колегія суддів погоджується з доводами позивача та висновками суду першої інстанції стосовно покликання на положення ст.14 КАС України щодо обов'язковості судового рішення, яке набрало законної сили, з чого випливає обов'язок відповідача здійснювати перерахунок пенсії у зв'язку підвищенням розміру посадового окладу державного службовця з урахуванням виплат, передбачених постановою № 212.

Як вірно встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів повного виконання наведених вище судових рішень, а в письмових запереченнях не обґрунтовано, яким саме нормативно-правовими актами керувався відповідач, здійснюючи перерахунок пенсії позивача на виконання постанови Рівненського міського суду від 30.03.2015 та постанови цього ж суду від 17.10.2016, яку формулу обрахунку було використано, які саме складові було включено до заробітної плати позивача під час перерахунку.

З урахуванням вимог ст.ст.14, 370 КАС України, суд апеляційної інстанції зазначає, що Конституційний Суд України при розгляді справи №1-7/2013 у рішенні від 26.06.2013 звернув увагу, що вже неодноразово зазначав про те, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012) (пункт 2.1.).

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов'язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі «Піалопулос та інші проти Греції», пункт 68).

У пункті 43 рішення по справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 вказано, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов'язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог та правильно застосував норми матеріального і процесуального права до спірних правовідносин.

Згідно ч.1 ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному з'ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29 березня 2018 року по справі № 817/178/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
Я. С. Попко
Повне судове рішення складено 19.11.2018.