Справа № 521/17233/18
Суддя: Сегеда О. М.
Дата ухвалення: 2018-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Пр. №2-а/521/345/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2018 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Сегеди О.М.,

при секретарі - Плєхової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу адміністративної юрисдикції за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання протиправними та скасування постанов,

встановив:

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради (далі - Управління ДАБК ОМР), посилаючись на те, що 02 жовтня 2018 року заступником начальника управління - начальником інспекційною відділу № 1 Управління ДАБК ОМР Якименко Р.К. винесено постанови № 662/18 та № 661/18, якими ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених частиною 5 ст. 96 КУпАП та частиною 1 ст. 96 КУпАП та накладені адміністративні стягнення у вигляді штрафів в розмірі 10200 грн. та 1700 грн. відповідно.

Зазначила, що підставою для винесення оскаржених постанов суб'єктом владних повноважень та накладення на ОСОБА_2 адміністративних стягнень, стало: - виконання ОСОБА_5 реконструкції квартири № 109, шляхом розширення, утеплення та скління балкону, за адресою: АДРЕСА_1, чим порушила п. 8.14 ДБН В,3.2.-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт», що є порушенням ч. 1 ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність»; виконання ОСОБА_2 будівельних робіт з реконструкції квартири № 109 шляхом розширення існуючого балкону з подальшим його утепленням та склінням за адресою; АДРЕСА_1, без отримання права на виконання будівельних робіт, що є порушенням п. 1ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», абз. 1 ч. 2 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», абз. 2 п. 5 та п. 13 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою КМУ за № 466 від 13 квітня 2011 року.

Позивачка вважає зазначені постанови протиправними, упередженими, прийнятими з численними порушеннями законодавства та такими, що підлягають скасуванню, так як в її діях відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, суб'єктом владних повноважень під час прийняття оскаржуваних постанов проігноровані норми діючого законодавства, які, враховуючи складність та вид робіт, виключають необхідність отримання дозволу на їх проведення та розроблення проекту реконструкції, а самі адміністративні справи, як такі, суб'єктом владних повноважень не розглядалися, пояснення та докази представника ОСОБА_2 не враховані, їм оцінка (спростування) не надавалась, а розгляд адміністративних справ звівся суто до вручення позивачці оскаржуваних постанов.

Стверджувала, що 19 вересня 2018 року головним спеціалістом інспекційного відділу № 2 Управління ДАБК ОМР ОСОБА_6 надано представнику ОСОБА_2 примірник Акту № 001143, складеного за результатами позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб'єктами містобудування діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт, протокол про адміністративне правопорушення від 18 вересня 2018 року, складеного за ч. 1 ст. 96 КУпАП, припис від 18 вересня 2018 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил.

Зазначила, що в ході проведення перевірки суб'єктом владних повноважень направлення на проведення позапланової перевірки об'єкту контроля надано не було, а відповідна вимога залишилася проігнорована, у наданому Акті позапланової перевірки на 22 аркушах відсутні аргументи, докази, окрім численного перерахування норм законодавства та ДБН, на підставі яких суб'єкт владних повноважень дійшов до висновку щодо здійснення ОСОБА_2 розширення балкону з подальшим його утепленням та склінням, крім цього фотофіксацію об'єкта інспектор не здійснював.

Вказала, що на підтвердження права власності позивачки на квартиру АДРЕСА_1, головному спеціалісту інспекційного відділу №2 Управління ДАБК ОМР ОСОБА_6 були надані договір купівлі-продажу № 1403 від 14 грудня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Демерлій О.М., витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 107665016 від 15 грудня 2017 року; технічний паспорт інвентаризації нерухомого майна станом на 13 серпня 2003 року, згідно технічного паспорту квартира обладнана балконом, скління якого (його реконструкція), було виконано попередніми власниками ще у 70-х роках минулого тисячоліття, що зокрема підтверджується поясненнями попереднього власника - ОСОБА_8 та фотоматеріалами, які були надані суб'єкту владних повноважень для врахування під час розгляду адміністративних справ.

Посилаючись на те, що в ході здійснення поточних ремонтних робіт в квартирі, за наявності дозволів власників сусідніх квартир, позивачкою було проведено за власний кошт поточний ремонт балкону із заміною існуючих балконних та віконних блоків, перекриття стріхи з метою відвернення негативних наслідків та руйнування, без втручання у несучі конструкції або інженерні системи загального користування, позивачка просила суд визнати протиправними та скасувати постанови №661/18 від 02 жовтня 2018 року та №662/18 від 02 жовтня 2018 року, провадження у справах про адміністративне правопорушення - закрити.

Представник позивачки, який діє на підставі довіреності від 12 вересня 2018 року, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити у повному обсязі (а.с. 58-60).

Представник відповідача Управління ДАБК ОМР в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином (а.с. 69)

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Цивільним кодексом України, Житловим кодексом України, Законами України «Про регулювання містобудівної діяльності» №3038-VI від 17 лютого 2011 року, Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23 травня 2011 року та Положенням про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 8 квітня 2011 року № 439/2011.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 КАС України порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства, доведення факту неправомірності дій позивача, покладається на відповідача.

Згідно ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Судом встановлено, що позивачці на праві власності на підставі договору купівлі-продажу № 1403 від 14 грудня 2017 року належить квартира АДРЕСА_1, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15 грудня 2017 року (а.с. 50-51, 55).

З матеріалів справи вбачається, що 18 вересня 2018 року посадовими особами ДАБК ОМР, на підставі розпорядчого документу, на виконання якого проводиться захід державного нагляду (контролю) від 02 липня 2018 року №01-13/162 ДАБК посвідчення (направлення) від 04 вересня 2018 року, було здійснено виїзд з метою проведення позапланового заходу за адресою: АДРЕСА_1.

За результатами позапланового заходу Управлінням ДАБК ОМР складено акт від 18 вересня 2018 року №001143 щодо дотримання суб'єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт, в якому були зазначені порушення, які здійснила позивачка при проведенні ремонтних робіт у квартирі, яка належить їй на праві власності (а.с. 20-30)

Зі змісту вказаного акту вбачається, що під час проведення перевірки встановлено, що ОСОБА_2 виконала будівельні роботи з реконструкції квартири №109, шляхом розширення існуючого балкону з подальшим його утепленням та склінням за адресою: АДРЕСА_1, чим порушила п. 8.14 ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт», що є порушенням ч. 1 ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність». (а.с. 20-30).

В графі VIII Акту зазначено, що власник квартири не погоджується із зазначеним актом, вказано, що реконструкція виконана попереднім власником квартири.

Судом встановлено, що 18 вересня 2018 року, за результатами позапланової перевірки, проведеної на об'єкті: реконструкція квартири за адресою: АДРЕСА_1, головним спеціалістом інспекційного відділу №2 Управління ДАБК ОМР ОСОБА_6 відносно ОСОБА_2 було складено протоколи про адміністративне правопорушення від 18 вересня 2018 року за порушення останньою п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», абз. 1 ч. 2 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», абз. 2 п. 5 та п. 13 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою КМУ №466 від 13 квітня 2011 року, відповідальність за які передбачена ч. 5 ст. 96 КУпАП, та за порушення п. 8.14 ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт», що є порушення ч. 1 ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 96 КУпАП (а.с. 36-45).

Також, 18 вересня 2018 року, головним спеціалістом інспекційного відділу №2 Управління ДАБК ОМР ОСОБА_6 було винесено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, зі змісту якого останній вимагав від позивачки усунути до 18 листопада 2018 року порушення вимог містобудівного законодавства, шляхом отримання права на виконання будівельних робіт, або привести об'єкт до первинного стану відповідно до договору купівлі-продажу №1403 від 14 грудня 2017 року та технічного паспорту станом на 13 серпня 2003 року, привести об'єкт у відповідність до будівельних норм у термін до 18 жовтня 2018 року (а.с. 31-35).

02 жовтня 2018 року на підставі акту від 18 вересня 2018 року №001143 щодо дотримання суб'єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт, протоколу про адміністративне правопорушення від 18 вересня 2018 року відповідно до ч. 1 ст. 96 КУпАП, припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 18 вересня 2018 року, заперечень ОСОБА_9 від 01 жовтня 2018 року за вх. №01-8/634-вх, заступником начальника управління - начальника інспекційного відділу №1 Управління ДАБК ОМР Якименко Р.К. було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення №661/18 від 02 жовтня 2018 року про визнання ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 96 КУпАП України та накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн. (а.с. 9-11).

02 жовтня 2018 року на підставі акту від 18 вересня 2018 року №001143 щодо дотримання суб'єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт, протоколу про адміністративне правопорушення від 18 вересня 2018 року відповідно до ч. 5 ст. 96 КУпАП, припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 18 вересня 2018 року, заперечень ОСОБА_9 від 01 жовтня 2018 року за вх. №01-8/634-вх, заступником начальника управління - начальника інспекційного відділу №1 Управління ДАБК ОМР Якименко Р.К. було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення №662/18 від 02 жовтня 2018 року про визнання ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 96 КУпАП України та накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200,00 грн. (а.с. 14-18).

Згідно ч. 1 ст. 96 КУпАП, порушення вимог законодавства, будівельних норм, стандартів і правил та затверджених проектних рішень під час нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту об'єктів чи споруд тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 5 ст. 96 КУпАП, виконання будівельних робіт без подання повідомлення про початок виконання зазначених робіт, а також наведення недостовірних даних у такому повідомленні, вчинені щодо об'єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів з незначними наслідками (СС1), крім порушень, передбачених частиною четвертою цієї статті, тягнуть за собою накладення штрафу від п'ятисот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення №661 від 02 жовтня 2018 року ОСОБА_2 звинувачується у тому, що вона виконала реконструкцію квартири №109, шляхом розширення, утеплення та скління балкону за адресою: АДРЕСА_1, чим порушила п. 8.14 ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт», що є порушення ч. 1 ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність».

Відповідно до постанови по справі про адміністративне правопорушення №662 від 02 жовтня 2018 року ОСОБА_2 звинувачується у тому, що вона виконала будівельні роботи з реконструкції квартири №109, шляхом розширення існуючого балкону з подальшим його утепленням та склінням за адресою: АДРЕСА_1 без отримання права на виконання будівельних робіт, що є порушенням п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», абз. 1 ч. 2 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», абз. 2 п. 5 та п. 13 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою КМУ №466 від 13 квітня 2011 року.

Оцінюючи матеріали справи, суд виходить з того, що хоча і для провадження у справах про адміністративні правопорушення є характерним специфічний вид доказу - безпосереднє спостереження уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення і проведення адміністративного розслідування, проте сам по собі факт складання протоколу не може бути визнаний єдиним та достатнім доказом для встановлення вини особи в скоєнні правопорушення у разі оспорювання особою факту вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про архітектурну діяльність», для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури, додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, місцевих правил забудови населених пунктів, вимог вихідних даних, здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Згідно частини першої статті 41 Закону «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

На виконання зазначеної норми закону Кабінет Міністрів України постановою від 23 травня 2011 року № 553 затвердив Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю (далі - Порядок № 553), який визначає процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом (пункт 5 Порядку № 553).

Відповідно до пункту 6 Порядку № 553, плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджується керівником відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю. Позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю (пункт 7 Порядку № 553).

При цьому, вказаний пункт Порядку також визначає перелік підстав для проведення позапланової перевірки, який є вичерпним та не підлягає розширеному тлумаченню. Зокрема, це: подання суб'єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об'єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням; необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні та декларації про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні та декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об'єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів; виявлення факту самочинного будівництва об'єкта; перевірка виконання суб'єктом містобудівної діяльності вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю; вимога Держархбудінспекції про проведення перевірки; звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства; вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Строк проведення позапланової перевірки не може перевищувати п'яти робочих днів, а у разі потреби може бути одноразово продовжений за письмовим рішенням керівника відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю чи його заступника не більше ніж на два робочих дні.

Під час проведення позапланової перевірки посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю зобов'язана пред'явити службове посвідчення та направлення для проведення позапланової перевірки.

Зміст наведених норм права свідчить про те, що позапланова перевірка може бути проведена виключно у разі наявності підстав, визначених у пункті 7 Порядку № 553, про що повинно бути зазначено у направленні для її проведення.

Повноваження посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю визначені у пункті 11 вказаного Порядку та кореспондуються з положеннями статті 41 Закону № 3038-VI.

Так, посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право:

1) безперешкодного доступу до місць будівництва об'єктів та до об'єктів, що підлягають обов'язковому обстеженню;

2) складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону;

3) видавати обов'язкові для виконання приписи щодо: а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт;

4) проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомки, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації;

4-1) проводити перевірку відповідності будівельних матеріалів, виробів і конструкцій, що використовуються під час будівництва об'єктів, вимогам державних стандартів, норм і правил згідно із законодавством;

6) залучати до проведення перевірок представників центральних і місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, експертних та громадських організацій (за погодженням з їх керівниками), фахівців галузевих науково-дослідних та науково-технічних організацій;

7) одержувати в установленому законодавством порядку від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб інформацію та документи, необхідні для здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Забороняється витребовувати інформацію та документи податкової, фінансової звітності, щодо оплати праці, руху коштів та інші, не пов'язані із здійсненням державного архітектурно-будівельного контролю;

8) вимагати у випадках, визначених законодавством, вибіркового розкриття окремих конструктивних елементів будинків і споруд, проведення зйомки і замірів, додаткових лабораторних та інших випробувань будівельних матеріалів, виробів і конструкцій;

9) забороняти за вмотивованим письмовим рішенням експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих в експлуатацію;

10) здійснювати фіксування процесу проведення перевірки з використанням аудіо - та відеотехніки;

11) здійснювати контроль за дотриманням порядку обстеження та паспортизації об'єктів, а також за реалізацією заходів щодо забезпечення надійності та безпеки під час їх експлуатації.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності (частина третя статті 41 Закону № 3038-VI).

За правилами пункту 8 Порядку № 553 постанови органів державного архітектурно-будівельного контролю можуть бути оскаржені до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, або до суду.

За результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

Акт за своєю правовою природою - це службовий документ, який підтверджує факт проведення перевірки і є носієм доказової інформації про виявлені порушення законодавства.

У цьому випадку акт перевірки, в якому відображено узагальнений опис виявлених перевіркою порушень законодавства, що в свою чергу відповідає встановленим правилам складання акта перевірки, не є рішенням суб'єкта владних повноважень, так як безпосередньо не спричиняє виникнення зміну чи припинення прав та обов'язків осіб, інтересів яких він стосується.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України, в рішенні від 24 вересня 2013 року (справа за позовом ВАТ «Енергопостачальна компанія «Миколаївобленерго» до державної екологічної інспекції в Миколаївській області про визнання дій протиправними). Зокрема, Верховний Суд України дійшов правового висновку, що акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень в розумінні ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялася, тому його висновки не можуть бути предметом спору. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта (в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки) може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта, або у випадку можливого використання такого акта, як доказу вчинення правопорушення при розгляді відповідного спору.

Водночас, суд звертає увагу, що задокументовані оскаржуваним актом порушення можуть бути підставою для прийняття відповідачем певних рішень. Тому оцінка обставинам, які викладені у акті перевірки (в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки) може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (пункти 16, 17 Порядку № 553).

Права та обов'язки суб'єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль зазначені пунктах 13, 14 Порядку № 553.

Зокрема, суб'єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, зобов'язаний виконувати вимоги органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Проаналізувавши положення статті 41 Закону № 3038-VI та Порядку № 553, суд прийшов до висновку про те, що для усунення можливості зловживання правом на перевірки, сукупність заходів, які здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю за додержанням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил можуть здійснюватись лише під час виконання відповідними суб'єктами підготовчих та будівельних робіт.

Тобто, за загальним правилом такі перевірки можливі щодо тих об'єктів, які знаходяться в процесі будівництва.

Виключенням із цього загального правила є виявлення факту самочинного будівництва у зв'язку з чим, такі перевірки можуть стосуватися й збудованого об'єкту.

Відповідно до п. 2 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №466 будівельні роботи - роботи з нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту; підготовчі роботи - роботи з підготовки земельної ділянки, влаштування огородження будівельного майданчика та знесення будівель і споруд, порушення елементів благоустрою в межах відведеної земельної ділянки, вишукувальні роботи, роботи із спорудження тимчасових виробничих та побутових споруд, необхідних для організації і обслуговування будівництва, улаштування під'їзних шляхів, складування будівельних матеріалів, підведення тимчасових інженерних мереж, а також з винесення інженерних мереж та видалення зелених насаджень.

У позовні заяві позивачка зазначила, що нею було проведено за власний кошт поточний ремонт балкону із заміною існуючих балконних та віконних блоків, перекриття стріхи з метою відвернення негативних наслідків та руйнування конструкцій, без втручання у несучі конструкції або інженерні системи загального користування, зазначила, що скління (реконструкція) балкону було виконано попередніми власниками квартири.

Судом встановлено, що за договором купівлі-продажу від 14 грудня 2017 року ОСОБА_8 передав у власність ОСОБА_2 двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 50-51).

В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_8 від 30 вересня 2018 року, в якій зазначено, що він підтверджує факт того, що балкон у квартирі АДРЕСА_1 був засклений в 70-х роках, ремонт балкону не проводився протягом останніх 30 років (а.с. 57).

Відповідно до технічного паспорту від 13 серпня 2013 року, квартира розташована на 3 поверсі 5-ти поверхового будинку, та складається з 2 житлових кімнат, 1 кімната - 17,8 кв.м., 2 кімната - 11,5 кв.м., житловою площею 29,3 кв.м., кухня окрема площею 6,2 кв.м., ванна кімната 2,6 кв.м., коридор 6,0 кв.м., кладовка 2,3 кв.м., балкон 1,0 кв.м., загальна площа квартири 47,4 кв.м. (а.с. 52-54).

Постановою Кабінету Міністрів України від 7 червня 2017 року № 406 «Про затвердження переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об'єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію», зокрема роботи з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, а також нежилого будинку, будівлі, споруди, приміщення в них, виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, - щодо об'єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів з незначними наслідками (СС1); роботи із заміни покрівлі будівель і споруд згідно з будівельними нормами, виконання яких не передбачає втручання в несучі конструкції; технічне переоснащення згідно з державними будівельними нормами внутрішніх систем опалення, вентиляції, водопостачання, водовідведення, газопостачання (включаючи спеціальне), силових та слабкострумових систем, які забезпечують функціонування будівель і споруд; обладнання (переобладнання) будівель і споруд приладами для ведення відокремленого обліку енергоносіїв, гарячої і холодної води; заміна існуючих заповнень віконних, балконних та дверних блоків.

Суд вважає, що твердження відповідача про те, що позивачка виконала реконструкцію квартири №109, шляхом розширення, утеплення та скління балкону за адресою: АДРЕСА_1 та на те, що вона виконала будівельні роботи з реконструкції квартири №109, шляхом розширення існуючого балкону з подальшим його утепленням та склінням за вказаною адресою не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, оскільки скління балкону було здійснене ще до укладення договору купівлі-продажу з позивачкою.

Хоча саме відповідач зобов'язаний відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України доказувати правомірність свого рішення.

В результаті проведеного дослідження встановлено, що виконані ремонтно-відновлювальні роботи у відповідності до п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна не відносяться до самочинної реконструкції.

Фактично виконані роботи не відносяться до робіт по реконструкції з капітальним ремонтом, оскільки не були спрямовані на зміну та поліпшення техніко-експлуатаційних показників приміщень не тільки шляхом заміни або відновлення в них огорожувальних (несучих) конструкцій, але і шляхом втручання (частково демонтажу) у зовнішні та внутрішні несучі та самонесучі стіни будівлі.

Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Аналіз наведеної норми свідчить про те, що критеріями самочинного будівництва є: будівництво на земельній ділянці, яка не відведена для цієї мети, будівництво, здійснене без дозволу або проекту, будівництво, здійснене з порушенням норм і правил.

Під самочинним будівництвом слід розуміти як нове будівництво, так і реконструкцію, реставрацію або капітальний ремонт вже існуючих об'єктів нерухомості (ст. 9 Закону України від 20 травня 1999 року «Про архітектурну діяльність»), в тому числі спорудження без дозволу органу місцевого самоврядування нового житлового будинку замість зруйнованого на раніше відведеній особі земельній ділянці, переобладнання нежитлової будівлі в житлову.

Будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта нерухомості здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Згідно ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», будівництво об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів.

Статтею 379 ЦК України встановлено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Відповідно до ст. 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до ст. 152 ЖК України виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об'єкта в експлуатацію не потребується.

Таким чином, суд вважає, що посилання відповідача на те, що позивачка виконала реконструкцію квартири №109, шляхом розширення, утеплення та скління балкону за адресою: АДРЕСА_1 та на те, що вона виконала будівельні роботи з реконструкції квартири №109, шляхом розширення існуючого балкону з подальшим його утепленням та склінням за вказаною адресою не ґрунтуються на вимогах закону.

Суд враховує, що оскаржувані позивачем винесені в порушення ст. 36 КУпАП якою передбачено, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Так, відповідачем 02 жовтня 2018 року, розглядаючи відносно позивачки 2 справи про адміністративні правопорушення було порушено ст. 36 КУпАП України.

Відповідач, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення прийняв оскаржені по цій справі постанови, якими визнав позивачку винною у скоєнні адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч.1 ст. 96, ч. 5 ст. 96 КУпАП без жодних належних доказів в підтвердження таких правопорушень.

Згідно ст. 251 КпАП України доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган/посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Оскільки судом не було встановлено правомірності дій відповідача по складанню протоколів у справах про адміністративне правопорушення, а також відсутні належні та допустимі докази, що постанови у справах про адміністративне правопорушення є обґрунтованими та такими, що винесені правомірно, після з'ясування всіх обставин справи, суд прийшов до висновку про задоволення адміністративного позову ОСОБА_2

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За правилами п. 3 п. 3 ст. 286 КУпАП за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки даним рішенням суду оскаржувані постанови скасовані, провадження у справах про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Згідно ст. 288 КпАП України особа, яка оскаржує постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 20, 241-246, 250, 257-262, 268, 269, 271, 272, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання протиправними та скасування постанов- задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника управління - начальника інспекційного відділу №1 Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Якименко Руслана Костянтиновича по справі про адміністративне правопорушення №661/18 від 02 жовтня 2018 року про визнання ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок, провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника управління - начальника інспекційного відділу №1 Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Якименко Руслана Костянтиновича по справі про адміністративне правопорушення №662/18 від 02 жовтня 2018 року про визнання ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок, провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя: О.М. Сегеда