Справа № 0440/6008/18
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2018-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 жовтня 2018 року Справа № 0440/6008/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом Головного управління ДФС у Дніпропетровській області
до Комунального підприємства «Павлограджитлосервіс» Павлоградської міської ради
третя особа Західно-Донбаська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Дніпропетровській області
про накладення арешту на кошти та інші цінності платника податків, -
08.08.2018 року Головне управління ДФС у Дніпропетровській області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Комунального підприємства «Павлограджитлосервіс» Павлоградської міської, третя особа - Західно-Донбаська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просить: накласти арешт на кошти та інші цінності, що знаходяться у банках Комунального підприємства «Павлограджитлосервіс» Павлоградської міської Ради (код СДРПОУ 37085472) у розмірі 658 249, 46 грн.
В обґрунтування своїх вимог позивач, зазначив, що за відповідачем обліковується податковий борг в розмірі 658 249, 46 грн, при цьому, у платника податків відсутнє майно, відповідно, вважає, що є підстави для накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, у зв'язку з чим просив позовні вимоги задовольнити.
13.08.2018 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.
21.08.2018 року третя особа, отримала ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження, що підтверджується поштовим повідомленням долученим до матеріалів справи, жодних заяв чи пояснень до суду не надала.
22.08.2018 року відповідач отримав ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження, що підтверджується поштовим повідомленням долученим до матеріалів справи, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву до суду не надав.
Оскільки відповідачем у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надано, суд вирішує даний спір за наявними матеріалами на підставі ч. 6 ст. 162 КАС України.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що Комунальне підприємство «Павлограджитлосервіс» Павлоградської міської ради перебуває на обліку, як платник податків у Західно-Донбаській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
За позивачем обліковується податкова заборгованість у розмірі 658 249,46 грн., яка виникла в наслідок несплати грошових зобов'язань з податку на додану вартість, а саме:
Крім того, в зв'язку з несвоєчасною сплатою узгоджених грошових зобов'язань, платнику відповідно до пп. 129.1.1. п. 129.1. ст. 129 Податкового кодексу України нарахована пеня у розмірі 47 206,53 грн.
Відповідно до ст.59 Податкового кодексу України, у зв'язку з несплатою до бюджету сум податкового боргу, Західно-Донбаською ОДПІ в автоматичному режимі сформовано та вручено посадовій особі відповідача податкову вимогу від 23.11.2013 року №289-15.
16.06.2015 року Західно-Донбаською ОДПІ до Дніпропетровського окружного адміністративного суду було подано позов щодо стягнення коштів з рахунків КП «ПЖС» відповідно до ст. 95 Податкового кодексу України, в рахунок погашення податкового боргу комунального підприємства у сумі 1 132 119,62 грн. (ПДВ - 1 071 166,41 грн., податок на прибуток - 60 953,21 грн.).
16.07.2015 року постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №804/7678/15 позов задоволено. На банківські установи направлялись інкасові доручення. З наявного в матеріалах справи розрахунку вбачається залишок несплаченої суми за вказаним рішенням суду.
26.08.2015 року Західно-Донбаською ОДПІ до Дніпропетровського окружного адміністративного суду було подано позов щодо стягнення коштів з рахунків КП «ПЖС» відповідно до ст. 95 Податкового кодексу України, в рахунок погашення податкового боргу комунального підприємства у сумі 482 142,93 грн. (ПДВ).
Станом на 01.12.2017 року загальна вартість майна КП «ПЖС», описаного у податкову заставу, становить 66 508,73 грн.
Відповідно до балансу комунального підприємства «Павлограджитлосервіс» станом на 30.09.2017 року вартість основних засобів складає 54,0 тис.грн.
З врахуванням викладеного, контролюючий орган звернувся до суду з позовом про накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.
При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, визначені пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України. Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав, але розрізняються процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).
Додаткові випадки накладення арешту на кошти платника податків, крім тих, що визначені статтею 94 названого Кодексу, саме і визначені підпунктом 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України.
Наведена законодавча норма встановлює одночасно як право податкового органу на звернення до суду з вимогою про накладення арешту на кошти платника податків, так і підстави для реалізації цього повноваження. Такими підставами є: 1) відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг; 2) недостатність такого майна для погашення суми податкового боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу; 3) майно не може бути джерелом погашення податкового боргу у відповідній сумі.
Відсутність підстав для застосування арешту коштів платника податків, передбачених підпунктом 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, серед підстав для застосування адміністративного арешту, що входять до переліку, встановленого пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України (сформульованого як вичерпний), не може розглядатися як перешкода для застосування арешту коштів на рахунках платника податків у відповідних випадках.
Наведене пояснюється тим, що норма підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України є імперативною і обов'язковою до виконання, зміст її є самостійним, чітким і зрозумілим. Ці норми та пункт 94.2 статті 94 Податкового кодексу України не заперечують за змістом одне одного, оскільки регулюють різні правовідносини. Так, норми пункту 94.2 Податкового кодексу України визначають загальні підстави для застосування арешту як майна, так і коштів платника податків. Натомість, підпункт 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України регулює інше коло суспільних відносин, а саме: питання накладення арешту виключно на кошти платника податків та інші цінності, що знаходяться у банках, причому в специфічній ситуації за відсутності достатнього для погашення податкового боргу майна.
Позивачем вчинено дії, направленні на погашення податкового боргу, а саме на адресу відповідача направлено податкову вимогу №289-15 від 22.11.2013 року, яку отримано відповідачем 25.11.2013 року.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем також згідно актів здійснено опис майна відповідача на загальну суму 66 508,73 грн. та яке перебуває у податковій заставі.
Отже, податковим органом не встановлено майно за рахунок якого можливе погашення податкового боргу, а вартість описаного майна менша суми податкового боргу, що у відповідності до пп.20.1.33 п.20.1 статті 20 Податкового кодексу України надає право податковій службі на звернення до суду про накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку платника податків.
Закладений у підпункті 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України механізм розкривається і через затверджену постановою Національного Банку України від 21 січня 2004 року №22 Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті.
Так, відповідно до пунктів 10.1, 10.3 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, виконання банком арешту коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, здійснюється за постановою державного виконавця, рішенням суду чи ухвалою слідчого судді, суду, постановленою під час здійснення кримінального провадження (далі - документ про арешт коштів).
Арешт на підставі документа про арешт коштів може бути накладений на всі кошти, що є на всіх рахунках клієнта банку, без зазначення конкретної суми, або на суму, що конкретно визначена в цьому документі. Якщо в документі про арешт коштів не зазначений конкретний номер рахунку клієнта, на кошти якого накладений арешт, але обумовлено, що арешт накладено на кошти, що є на всіх рахунках, то для забезпечення суми, визначеної цим документом, арешт залежно від наявної суми накладається на кошти, що обліковуються на всіх рахунках клієнта, які відкриті в банку, або на кошти на одному/кількох рахунку/ах.
З урахуванням викладеного, оскільки суду надано докази наявності у відповідача податкової заборгованості в сумі 658 249,46 грн., а відповідачем не надано доказів погашення останньої, враховуючи наявність у контролюючого органу відповідних повноважень на звернення до суду з позовом про накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв