Справа № 804/2596/17
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

13 листопада 2018 року м. Дніпросправа № 804/2596/17
Суддя І інстанції - Чорна В.В.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Мельника В.В., Сафронової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому сдуовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А.

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни до Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М. А. звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просило визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 29.12.2016 р. № 7515-17 на суму 40 665,40 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що відповідно до постанови Правління Національного банку України № 188 від 19.03.2015 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 63 від 20.03.2015 р. про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк», у зв'язку із чим у позивача не виникає жодних додаткових зобов'язань, у тому числі зі сплати податків та зборів, крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Зважаючи на викладене, на думку позивача, нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових санкцій контролюючим органом є протиправним, а отже податкова вимога відповідача № 7515-17 від 29.12.2016 р. на суму 40 665,40 грн. підлягає скасуванню.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2018 року відмовлено у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що у ПАТ «ВіЕйБі Банк» з 20.11.2014 запроваджено тимчасову адміністрацію, а з 20.03.2015 розпочато процедуру ліквідації банку, отже для правовідносин, що склалися по даній справі, пріоритетним є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

На думку апелянта, висновок суду першої інстанції про те, що оскаржувану податкову вимогу №7515-17 винесено відповідачем 29.12.2016 під час функціонування тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк», не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки з 21.03.2015 розпочалась процедура ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк», а податкова вимога винесена 29.12.2016, тобто в період процедури ліквідації позивача.

Таким чином, позивач посилається на застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які не підлягали застосуванню в даному випадку, оскільки на дату виникнення спірних правовідносин стаття 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на позивача не поширюється.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, а тому фіксування судового процесу відповідно до ст. 229 КАС України не здійснюється.

Колегія суддів апеляційного адміністративного суду, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до постанови Правління Національного банку України № 733 від 20.11.2014 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 123 від 20.11.2014 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк», згідно з яким з 21.11.2014 запроваджено тимчасову адміністрацію, та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві «Всеукраїнський акціонерний банк» (код ЄДРГІОУ 19017842, МФО 380537, місцезнаходження: вул. Дегтярівська, 27 т, м.Київ, 04119, Україна). Тимчасову адміністрацію запроваджено строком на три місяці з 21.11.2014 р. по 20.02.2015 р.

З метою забезпечення збереження активів неплатоспроможного банку ПАТ «ВіЕйБі Банк», запобігання втрати майна та збитків банку і Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, керуючись частиною 4 статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 35 від 17.02.2015 р. про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк» до 20.03.2015 включно та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду до 20.03.2015 включно.

Згідно з постанови Правління Національного банку України № 188 від 19.03.2015 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 63 від 20.03.2015 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк». Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» строком на 1 рік призначено Славкіну Марину Анатоліївну з 20.03.2015 по 19.03.2016 включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 213 від 22.02.2016 продовжено строк здійснення процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», та продовжено повноваження ліквідатора ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А. строком на два роки до 19.03.2018 року включно.

29.12.2016 року Державною податковою інспекцією в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області винесено податкову вимогу №7515-17, якою визначено розмір податкового боргу ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» станом на 28.12.2016 року за узгодженим грошовим зобов'язання з земельного податку з юридичних осіб у сумі 40 665,40 грн., яку засобами поштового зв'язку з рекомендованим повідомленням про вручення направлено на адресу позивача.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першої статті 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки та збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначені Податковим кодексом України.

Відповідно до пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, плата за землю - обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

За приписами п. 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України, платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій.

Відповідно до пункту 56.11 статті 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податку.

Відповідно до п.п.14.1.153 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

У разі, коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 59.1 ст.59 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 2.2. Порядку направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів №576 від 10.10.2013 року (далі - Порядок №576), податкова вимога формується, якщо платник податків не сплатив узгодженої суми грошового зобов'язання, визначеної в податковому повідомленні-рішенні, у встановлені законом строки.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що позивачем факт несплати у визначені ПК України строки узгодженого грошового зобов'язання, самостійно визначеного у поданій ним податковій декларації з плати за землю № від 12.02.2016 р., не заперечується.

Отже, оскаржувана податкова вимога прийнята на підставі визначеного контролюючим органом узгодженого грошового зобов'язання, яке не сплачене платником податку у визначений податковим законодавством строк, з огляду на що податкова вимога винесена з додержанням вимог податкового законодавства України.

Разом з тим, відповідно до положень п.1.3 ст.1 Податкового кодексу України, останній не регулює питання погашення податкових зобов'язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з банків, на які поширюються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та погашення зобов'язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, зборів на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

Спеціальним Законом для правовідносин, які виникають під час тимчасової адміністрації банку або ліквідації банку, є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 р. № 4452-VI.

При цьому, відповідно до ч.8 Розділу X Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

З аналізу вищевказаних норм чинного законодавства вбачається, що для правовідносин, що виникають під час тимчасової адміністрації банку або ліквідації банку, яку здійснює уповноважена особа Фонду, пріоритетними є норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». При цьому, норми ПК України застосвуються до таких правовідносин в частині, що не суперечить нормам спеціального закону.

Так, з віднесенням банку до категорії неплатоспроможних та запровадженням процедури виведення банку з ринку та тимчасової адміністрації, останній не позбавляється статусу платника податку, а обов'язок сплачувати відповідні податки не зупиняється.

Здійснення відчуження або частини зобов'язань неплатоспроможного банку передбачено статтею 40 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Пунктом 2 статті 40 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що Фонд складає реєстр активів і зобов'язань, що підлягають відчуженню. Зобов'язання залишаються при їх передачі у валюті зобов'язання на дату укладення договору, визначеного цією статтею. Під час відчуження зобов'язань Фонд має забезпечити неупереджене ставлення до всіх кредиторів неплатоспроможного банку, дотримуючись черговості, передбаченої статтею 52 цього Закону, при цьому зобов'язання банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом, мають найвищий пріоритет і не можуть бути відчужені частково.

Враховуючи встановлені обставини справи, оцінивши докази у справі в їх сукупності та норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321,322КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А. - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2018 року у справі - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова