Справа № 826/8585/17
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2018-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 жовтня 2018 року №826/8585/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області, про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва, (також далі - суд), надійшов позов ПАТ «Брокбізнесбанк», (далі - позивач), до Державної пожаткової інспекції у м.Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області, (далі - відповідач), про скасування податкового повідомлення-рішення № від 21.12.2016 року та № від 21.12.2016 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 липня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі.

Позовні вимоги мотивовано тим, що згідно пункту 4 частини другої статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", що діяла станом на час визнання банку неплатоспроможним та на дату прийняття рішення про ліквідацію банку, з дня призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку, припиняється застосування до банку, який ліквідується, будь-яких штрафних санкцій.

Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити та скасувати оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. До суду надіслав заперечення, в яких проти задоволення позовних вимог заперечував, мотивуючи тим, що спірні рішення винесені в межах повноважень та у відповідності до вимог чинного законодавства.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 10.06.2014 року №339 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» виконавчою дирекцію Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 11.06.2014 року прийнято рішення №45 щодо початку ліквідації АТ «Брокбізнесбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» Куреного О.В. на період з 11.06.2014 р. по 10.06.2015 р.

14.06.2014 р. у газетах «Голос України» №113 та «Урядовий кур'єр» №106 була оприлюднена інформація щодо відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування від 21.05.2015 року №103 продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ «Брокбізнесбанк» та продовжено строк повноважень Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» Куреного О.В. до 10.06.2016 р.

Згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування від 02.06.2016 р. №896 продовжено ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» та продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду гарантування на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» Куреного О.В. строком на два роки по 10.06.2018 р. включно.

В той же час, ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності по орендній платі за землі державної або комунальної власності ПАТ «Брокбізнесбанк» за лютий, березень, квітень, травень 2014 року, за результатами якої було складено акт від 09.12.2016 року №1912/12-14-12-03/19357489. При перевірці було використано податкову декларацію по орендній платі за земельні ділянки державної або комунальної власності за 2014 рік від 19.02.2014 року № (звітна), надану до ДПІ у м. Сєвєродонецьку засобами електронного зв'язку та бази даних ГУ ДФС України.

При здійсненні перевірки контролюючим органом було встановлено порушення платником податків ПАТ «Брокбізнесбанк» терміну сплати самостійно визначених грошових зобов'язань по орендній платі за земельні ділянки державної або комунальної власності за лютий, березень, квітень, травень 2014 року протягом строків, визначених п.57.1 ст. 57, п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, відповідальність за порушення правил сплати (перерахування) орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності передбачена ст. 126 Податкового кодексу України від 2.12.2010 року №2755-VI.

27.12.2016 року на адресу АТ «Брокбізнесбанк» від ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області надійшли податкові повідомлення-рішення № від 21.12.206 року про застосування штрафу у сумі 532,25 грн. та № від 21.12.2016 року про застосування штрафу у сумі 366,63 грн.

Вважаючи вищевказані податкові повідомлення-рішення протиправними та винесеними у супереч вимогам законодавства, позивач вважає, що вони підлягають скасуванню, у зв'язку з чим звернувся з відповідною позовною заявою до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Згідно підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Приписами статті 76 Податкового кодексу України передбачено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (у редакції станом на момент початку ліквідації публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк"), з дня призначення уповноваженої особи Фонду:

1) припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється;

2) банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;

3) строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав;

4) припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку;

5) відомості про фінансове становище банку перестають бути конфіденційними чи становити банківську таємницю;

6) укладення правочинів, пов'язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому статтею 51 цього Закону;

7) втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

Під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури. Вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону (частина третя статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Після початку ліквідаційної процедури банку Законом України 16.07.2015 до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" внесено зміни, зокрема, і щодо процедури ліквідації банків, а саме: згідно пункту 3 частини другої статті 46 Закону, з дня початку процедури ліквідації банку строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав; а пункт 4 частини другої статті 46 виключено.

Згідно частини третьої статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Вимоги за зобов'язаннями банку із сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Тобто, було виключено пункт 4 частини другої статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", згідно якого припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку, а також не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку.

Слід зазначити, що виключення вказаного положення Закону з 16.07.2015 не є підставою для виникнення у контролюючого органу права застосування до банку, що перебуває у стадії ліквідації, штрафних санкцій з податкових зобов'язаннях минулих періодів. Зокрема, частина третя статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" чітко визначає, що під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Тобто, будь-які податкові зобов'язання банку можуть стосуватися лише здійснення ліквідаційної процедури, до якої податкові зобов'язання банку за попередні періоди не відносяться.

Крім того, суд звертає увагу на наступне.

Згідно підпунктів 14.1.39, 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності; податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Тобто, обмеження частини третьої статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" стосується як податкового зобов'язання зі сплати конкретного податку, так і штрафних санкцій у будь-якій формі.

Згідно підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України, презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

З врахуванням вказаних положень податкового законодавства та встановлених судом обставин, у контролюючого органу були відсутні підстави для нарахування позивачу будь-яких податкових зобов'язань, крім зобов'язань щодо витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури, а тому податкові повідомлення-рішення ДПІ у м.Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області від 21.12.2016 року № та від 21.12.2016 року № є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Суд також звертає увагу, що відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову, суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправним та скасування індивідуального акту чи окремих його положень, відтак, суд вважає за доцільне, задовольняючи позов викласти зміст резолютивної частини, з урахуванням специфіки позовних вимог, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 3200 грн. 00 коп.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області № від 21.12.2016 р. та № від 21.12.2016 р.

3. Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» (, адреса: 03057, м. Київ, пр. Перемоги, 41) сплачений ним судовий збір у розмірі 3200 грн. 00 коп. (три тисячі двісті гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області (, адреса: 93401, Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, 72).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Шрамко