Справа № 489/6110/18
Суддя: Коваленко І. В.
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 489/6110/18
провадження №2-а/489/257/18
РІШЕННЯ

Іменем України

13 листопада 2018 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.

секретаря судового засідання Буряченка Д.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Букрєєва Є.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 2 роти 1 батальйону капітана поліції Коваля Ігоря Ігоровича, Управління патрульної поліції в Миколаївській області про визнання протиправними дій та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив визнати протиправною зупинку його транспортного засобу службовим автомобілем Тойота Пріус р/н НОМЕР_2, який використав спеціальну світлозвукову систему без належного дозволу; встановити незаконність встановлення спеціального звукового засобу на службовий автомобіль поліції та заборонити Управлінню патрульної поліції в Миколаївській області його експлуатацію до отримання відповідного дозволу; скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕАВ № 621689 від 25.09.2018 та закрити провадження у справі.

Позивач вказав, що 25.09.2018 близько 15:00 години він зустрів вантажний транспортний засіб Рено Преміум, який рухався під керуванням іншого водія, перед перехрестям вулиці Садової та проспекту Центрального. Після чого, водій автомобіля передав йому завдання з доставки вантажу, сам автомобіль, ключі та документи від нього. На його запитання чому він заїхав саме в це місце, відповіді не отримав. Позивач вважає, що незалежно від напрямку його подальшого руху транспортним засобом, мало місце порушення Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, (далі - Правила дорожнього руху) не з його вини.

Так як вивантажуватись необхідно було на вулиці Нікольській, а найкоротший маршрут до пункту відвантаження пролягав по вулиці Садовій, яка закінчується на вулиці Нікольській, ним було прийнято рішення рухатись прямо, але був зупинений екіпажем патрульної поліції, який рухався за ним на автомобілі Тойота Пріус та ввімкнув світлозвукові сигнали, не маючи на те відповідного дозволу, ти самим допустили порушення пп. «в» п. 2.1 Правил дорожнього руху.

Інспектор патрульної поліції, коли підійшов до його автомобіля відразу заявив, що він є правопорушником, а пізніше на невідомому приладі намагався показати факт правопорушення, але на ньому нічого не було видно. Після чого, він звернувся до інспектора та повідомив, що для розгляду справи про адміністративне правопорушення він бажає скористатися послугами захисника, у зв'язку з чим просив перенести розгляд справи на іншу дату, в чому йому було відмовлено та проведено розгляд справи на місці.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 08.10.2018 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням учасників справи про судове засідання та встановленням відповідачу строку на подачу відзиву на позовну заяву.

На виконання вказаних вимог, представник відповідача до суду надав відзив з DVD диском, який містить відеозапис з фіксацією правопорушення.

У судовому засіданні позивач та його представник позовну заяву підтримали та просили задовольнити, посилаючись на відсутність порушень знаку 4.11 Правил дорожнього руху, дія якого не поширюється на транспортні засоби, що обслуговують торговельні мережі, до яких належить транспортний засіб, яким керував позивач та виконував обов'язки із розвезення та вивантаження товарів, а також порушення інспектором патрульної поліції порядку прийняття постанови та використання водієм поліцейського автомобіля Тойота Пріус р/н НОМЕР_2 світлозвукового сигналу без відповідного дозволу.

Представник відповідача, який діє на підставі довіреності від імені Департаменту патрульної поліції в інтересах структурних підрозділів, у тому числі їх посадових осіб, до яких належать відповідачі у справі, в задоволенні позовної заяви просив відмовити через її безпідставність та відсутність порушень зі сторони інспектора патрульної поліції при винесенні оскаржуваної постанови.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані у ній докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 621689, 25.09.2018 о 15 год. 15 хв., водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом Renault Premium 400, номерний знак НОМЕР_1, рухаючись на перетині вулиці Садової та вулиці Нікольської в м. Миколаєві, в зоні дії знаку 4.11 «Рух легкових автомобілів», продовжив подальшу рух по вулиці Садовій вантажним транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 33 Правил дорожнього руру - «Порушення вимог дорожніх знаків» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, у зв'язку на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень.

Відповідно до п. 5 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, (далі - Інструкція) постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Відповідно до п. 9 розділу ІІІ Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Із досліджених судом наданих сторонами відеозаписів вбачається, що перед початком розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач надав інспектору патрульної поліції клопотання в якому просив перенести розгляд справи про адміністративне правопорушення для підготовки до розгляду справи та залучення захисника.

Інспектором у задоволенні клопотання позивача було відмовлено з посиланням на те, що працівник поліції не повинен залучати захисника для розгляду справи про адміністративне правопорушення, а постанову водій має право оскаржити до суду, тому відкласти розгляд справи про адміністративне правопорушення він може лише на десять хвилин або в нічний час.

При цьому, постанова у справі про адміністративне правопорушення була вже винесена та роздрукована.

Слід зазначити, що позивач не просив залучити йому захисника, а просив відкласти розгляд справи для підготовки та залучення захисника.

Таким чином, інспектор патрульної поліції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позбавив позивача права на захист та прийняв рішення без належного дослідження доказів.

Встановленні обставини є порушенням процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме право на захист, що є істотним порушенням як законів України, так і п.п. «а», «b» ч.3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною 2 цієї статті, повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався), правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження.

Проте, оскаржувана постанова не містить посилання на технічний засіб, яким здійснено відеозапис, а також порядок її оскарження, а тому за замістом не відповідає вимогам ч.2 ст.283 КУпАП.

Слід зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб'єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов'язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб'єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб'єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб'єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об'єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб'єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об'єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Вказане відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постанові від 30.05.2018 по справі № 337/3389/16-а (2-а/337/154/2016).

З урахуванням наведеного, суд також вважає безпідставними доводи представника відповідача Букрєєва Є.С. про обов'язковість розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу та винесенням поліцейським відповідної постанови. Оскільки, як встановлено в ході розгляду справи, позивач оспорював накладення на нього стягнення та просив надати час для підготовки свого захисту, що поліцейським було проігноровано та призвело до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 268, 277, 278, 280 КУпАП.

Доводи позивача про те, що дія знаку 4.11 Правил дорожнього руху не поширюється на нього, так як він здійснював обслуговування магазину, розташованого в зоні дії цього знаку, суд до уваги не приймає.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, обов'язок доказування в адміністративному судочинстві, визначений ст. 77 КАС України, розподіллено наступним чином - позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Між тим, позивач не довів належними і допустимими доказами факт обслуговування ним підприємств, розташованих в зоні дії знаку 4.11 Правил дорожнього руху.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи наявні у справі докази, які підтверджують порушення поліцейським порядку розгляду та складання постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, внаслідок чого розгляд справи про адміністративне правопорушення проведено з грубим порушенням ст. 278 КУпАП, а винесена постанова за змістом не відповідає ч.2 ст. 283 цього Кодексу, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі, що відповідає положенням п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України.

Вимоги позивача про визнання протиправною зупинки його транспортного засобу службовим автомобілем патрульної поліції, який використав спеціальну світлозвукову систему без належного дозволу, та визнання незаконним встановлення спеціального світлозвукового засобу на службовому автомобілі поліції і встановлення Управлінню патрульної поліції в Миколаївській області заборони на експлуатації такого транспортного засобу до отримання відповідного дозволу задоволенню не підлягають, так як ефективним способом захисту є заявлені позивачем вимоги про скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі.

Одночасно суд звертає увагу на те, що Законом України «Про національну поліцію» визначені підстави, межі та спосіб обмеження вільного пересування громадян.

Так, у статті 35 цього Закону встановлено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби, поінформувавши водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху. Обов'язок водія щодо зупинки на вимогу поліцейського транспортного засобу, передбачено п. 2.4 Правил дорожнього руху.

Щодо використання поліцейськими проблискових маячків для зупинки транспортного засобу то водій повинен діяти відповідно до Правил дорожнього руху, положеннями яких врегульовано дії водія у разі наближення транспортного засобу із спеціальними сигналами, і не замислюватися про наявність чи відсутності у поліції відповідного дозволу, оскільки це виходить за межі вказаних Правил в частині покладених на водія обов'язків.

Керуючись ст.ст. 18, 19, 241-246 КАС України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора 2 роти 1 батальйону УПП в Миколаївській області Ковальова Ігоря Ігоровича по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 621689 від 25.09.2018 про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. (двісті п'ятдесят п'ять гривень 00 коп.).

Справу про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серія ЕАВ № 621689 від 25.09.2018 про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП на ОСОБА_1 вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. (двісті п'ятдесят п'ять гривень 00 коп.) - закрити.

У задоволенні іншої частині позовних вимог - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається П'ятого апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд м. Миколаєва.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається: https://court.gov.ua/sud1416/ .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, зареєстрований та проживаючий за адресою: 54007, АДРЕСА_1.

Відповідачі: Управління патрульної поліції в Миколаївській області, місце знаходження: м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 1-Б; Інспектор патрульної поліції 2 роти 1 батальйону капітан поліції Коваль Ігор Ігорович УПП в Миколаївській області.

Повний текст рішення складено 15.11.2018.

Суддя І.В. Коваленко