Справа № 818/746/18
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2018-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2018 р. м. ХарківСправа № 818/746/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Любчич Л.В.

суддів: Сіренко О.І. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання Моісеєвої К.Ю.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Черкасова І.В.

представника третьої особи ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду, від 27.03.2018, суддя В.М. Соколов, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021 повний текст складено 30.03.18 по справі № 818/746/18

за позовом ОСОБА_3

до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області третя особа Фермерське господарство "Берізка"

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - позивач, ОСОБА_3.) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (далі - відповідач, ГУ Держгеокадастру у Сумській обл.), третя особа: Фермерське господарство "Берізка", в якому просила суд визнати протиправним та скасувати рішення ГУ Держгеокадастру у Сумській обл., викладене в листі від 11.01.2018 №9-18-0.3-388/2-18, про відмову ОСОБА_3 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки площею 47,0 га для ведення фермерського господарства, яка розташована на території Северинівської сільської ради (на даний час Миколаївська сільська рада) Сумського району Сумської області.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 27.03.2018 задоволено адміністративний позов.

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ Держгеокадастру у Сумській обл., викладене в листі від 11.01.2018 №9-18-0.3-388/2-18, про відмову ОСОБА_3 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки площею 47,0 га для ведення фермерського господарства, яка розташована не території Северинівської сільської ради (на даний час Миколаївська сільська рада) Сумського району Сумської області.

Не погодившись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що земельна ділянка площею 47,0 га, яка є предметом спору, належала батьку ОСОБА_3 відповідно до Державного акту серії СМ № 291 на праві постійного користування. Оскільки переважне право мають лише громадяни, які отримали земельну ділянку на своє ім'я, то позивач невірно трактує норми законодавства щодо отримання вказаної земельної ділянки без дотримання процедури, визначеної ст. 134, 135 Земельного кодексу України (далі - ЗК України). Відповідач також зазначив, що згідно чинного законодавства, землі, надані у постійне користування, не успадковуються та не встановлено можливості отримання права оренди для ведення фермерського господарства в обхід аукціону, при цьому послався на постанову Верховного Суду України від 05.10.2016 по справі № 6-2329цс16.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. При цьому позивач послався на правову позицію, викладену в постанові від 13.03.2018 по справі № 348/992/16-ц, відповідно до якої після отримання громадянином земельної ділянки для ведення фермерського господарства, фермерське господарство реєструється в установленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов'язки землекористувача земельної ділянки здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась. Також позивач, на підтвердження своєї позиції надав копію заяви ОСОБА_4 від 15.03.1993, копію розпорядження представника Президента України в Сумському районі від 23.03.1993 № 43, копію розрахунку земельного податку СФГ «Берізка» за 1998 рік, копію витягу зі Статуту СФГ «Берізка» 2001 року, копію довідки Міськрайонного управління Держгеокадастру у Сумській області від 26.09.1998 № 1699/175-18, копію довідок Миколаївської сільської ради від 25.06.2018 № 326 та від 27.06.2018 № 330.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, представника відповідача, представника третьої особи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції були встановлені наступні обставини, які не оспорені сторонами.

ОСОБА_4 був виданий Державний акт на право постійного користування землею серія СМ від 26.01.1998 про надання в постійне користування земельної ділянки площею 47,0 га для ведення фермерського господарства, яка розташована на території Северинівської сільської ради (на даний час Миколаївська сільська рада) Сумського району Сумської області (не скасований, є чинним).

Зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.12.2004 вбачається, що спадкоємницею майна ОСОБА_4 є донька ОСОБА_3 Спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається з приватизованої земельної ділянки, площею 3,3 га, наданої для ведення фермерського господарства, яка розташована на території Северинівської сільської ради, що належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_1, виданого Сумською районною радою народних депутатів 19.01.1998.

У зв'язку з тим, що вказана земельна ділянка була надана в постійне користування ОСОБА_4 для ведення фермерського господарства, вона використовувалась і використовується за відповідним цільовим призначенням Фермерським господарством «Берізка», що підтверджується листом Управління Держгеокадастру у Сумському районі Сумської області від 05.02.2016 №108/01-12-217, листом Миколаївської сільської територіальної громади Сумського району від 01.02.2018 №184-02-12.

23 листопада 2017 року ОСОБА_3, як голова Фермерського господарства «Берізка», звернулася до ГУ Держгеокадастру із заявою, в якій просила надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду площею 47,0 га для ведення фермерського господарства, яка розташована на території Северинівської сільської ради Сумського району Сумської області.

ГУ Держгеокадастру у Сумській обл. своїм листом від 11.01.2018 №9-18-0.3-388/2-18, з посиланням на ст. 134, 135 ЗК України, відмовило в наданні такого дозволу та зазначило, що земельна ділянка площею 47,0 га може бути включена до переліку земельних ділянок, що передаються в оренду на конкурсних засадах (аукціоні).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції з даним висновком суду погоджується, з огляду на наступне.

Згідно з ч.2 ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель урегульовано ЗК України.

Підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності визначені ст. 116 ЗК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

За змістом положень частини 1 і 3 статті 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 123 ЗК України передбачено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з абз. 1 ч. 3 ст. 123 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Так, вищезазначеною нормою визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

На підставі п.п. 1 та 7 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру.

Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Зважаючи на зміст ч.2 ст.19 Конституції України, ГУ Держгеокадастру у Сумській обл. зобов'язане діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Лист-відповідь ГУ Держгеокадастру у Сумській обл. від 11.01.2018 №9-18-0.3-388/2-18 не містить визначених ч. 3 ст. 123 ЗК України підстав для відмови у задоволенні заяви позивача та не відповідає формі, визначеній ст. 122 ЗК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що рішення ГУ Держгеокадастру у Сумській обл., викладене у формі листа, про відмову ОСОБА_3 в задоволенні заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки не відповідає приписам ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому така відмова є протиправною та підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги щодо правомірності відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки площею 47,0 га, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки відповідач не довів, що він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Северянін та інші проти України"(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на зазначені вище аргументи позивача, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення./

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області залишити без задоволення .

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27 березня 2018 року по справі № 818/746/18 за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області третя особа Фермерське господарство "Берізка" про визнання протиправним та скасування рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.І. Сіренко О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 19.11.2018