Справа № 161/13356/18
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2018-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/2341/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В. М.,

суддів Рибачука А. І., Старунського Д. М.,

з участю секретаря судового засідання Болюк Н. В.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 вересня 2018 року (рішення ухвалено у м. Ківерці судом у складі головуючого судді Пушкарчук В. П.) у справі № 161/13356/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського першого батальйону другої роти Управління патрульної поліції у Волинській області Романюка Тараса Святославовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до поліцейського першого батальйону другої роти Управління патрульної поліції у Волинській області рядового поліції Романюка Т. С. про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позивач просив визнати протиправною та скасувати постанову відповідача серії ЕАВ № 527025 від 10 серпня 2018 року про притягнення його, ОСОБА_1, до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення в розмірі 340 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.09.2018 позивачу в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив ОСОБА_1, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції неправильно застосовано положення п. 31.4.3 Правил дорожнього руху України та не враховано, що задній лівий габарит автомобіля позивача перегорів в дорозі. Оскільки вказана обставина була виявлена відповідачем, він, ОСОБА_1, був позбавлений можливості одразу усунути несправність та відповідно до п. 31.5 Правил дорожнього руху рухався якомога коротшим шляхом до місця стоянки. Аварійних ситуацій на дорозі не створював, увімкнув аварійну сигналізацію, щоб інші учасники дорожнього руху були попереджені про несправність транспортного засобу.

Апелянт вважає, що рішення суду є несправедливим та таким, що не відповідає вимогам законодавства, тому просить його скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем вчинено правопорушення, передбачене частиною 1 статті 121 КУпАП, тому постанова відповідача серії ЕАВ № 527025 від 10.08.2018 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. є правомірною та скасуванню не підлягає.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції та, надаючи правову оцінку вказаним відносинам, враховує таке.

Згідно з постановою відповідача серії ЕАВ № 527025 від 10.08.2018, ОСОБА_1 09.08.2018 о 22 год. 30 хв. керував транспортним засобом ВАЗ 2103 (н.з. НОМЕР_1) у якого режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу, а саме: не горів задній лівий габаритний ліхтар, чим порушив вимоги пункту 31.4.3 ПДР - керування водієм транспортного засобу, що немає зовнішніх світлових приладів темної пори доби, з якими відповідно до встановлених правил, експлуатація його забороняється, переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 121 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 340 грн.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з пунктом 2.3 «а» та «б» ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний:

перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу;

бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до пункту 31.1 ПДР України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Згідно з пунктом 31.4.3 «а» ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема, кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

Відповідно до пункту 31.6 «б» ПДР України, забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів.

Згідно із частиною 1 статті 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з абзацом 2 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною 1 статті 283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Частиною 2 цієї статті визначено, що постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Згідно з частиною 3 статті 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до статті 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як видно з матеріалів справи , зокрема, відеозапису з нагрудної камери інспектора, в транспортному засобі позивача під час руху не горів задній лівий габаритний ліхтар, що є порушенням пункту 31.4.3 ПДР. Несправності заднього лівого габаритного ліхтаря транспортного засобу не заперечує й сам позивач.

Таким чином, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 121 КУпАП, є доведеним.

Колегія суддів апеляційного суду бере до уваги, що при оформленні постанови про адміністративне правопорушення відповідачем були допущені певні недоліки (неточність часу, марки автомобіля), однак такі не можуть бути підставою для звільнення позивача від адміністративної відповідальності та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, оскільки факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення підтверджений належними та допустимими доказами, а також фактично не заперечується самим позивачем, який пояснив про виникнення несправності лівого заднього габаритного ліхтаря в процесі руху транспортного засобу.

З огляду на вказане, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що постанова відповідача серії ЕАВ № 527025 від 10.08.2018 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн є правомірною, тому обґрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для його скасування чи зміни відсутні.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 вересня 2018 року у справі № 161/13356/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В. М. Багрій
судді А. І. Рибачук
Д. М. Старунський