Справа № 0440/7271/18
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2018-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 листопада 2018 року Справа № 0440/7271/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
при секретарі Скупейко І.М.
представника позивача Сірик О.О.
представника відповідача Борисової Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дека Сервіс» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.09.2018 р. відкрито провадження у адміністративній справі; справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Відповідача зобов'язано надати відзив на позов.
17 жовтня 2018 року відповідачем в підготовчому судовому засіданні надано відзив на адміністративний позов.В обґрунтування відзиву представником відповідача зазначено наступне. ТОВ «Дека Сервіс» здійснює господарську діяльність з електромонтажних робіт. В ході перевірки позивача було встановлено, що позивачем були укладені угоди по виконанню робіт щодо інтеграції 3GRRUта інших послуг з ТОВ «ЛЕОБУД СЕРВІС», ТОВ «БУД ГРУП ТЕХНОЛОДЖИ» та ТОВ «УКРБУД-ХОЛДИНГ». Контролюючим органом досліджені в ході перевірки первинні документи позивача та встановлено, що в актах приймання-передачі виконаних робіт та Додатках №1 до них відсутня інформація щодо фактичного місця надання послуг, кількості використаних людино-годин, необхідних для виконання відповідних послуг, та відсутність дозвільних документів на виконання вказаних послуг у ТОВ «ЛЕОБУД СЕРВІС», ТОВ «БУД ГРУП ТЕХНОЛОДЖИ» та ТОВ «УКРБУД-ХОЛДИНГ». Відповідач зазначив, що лише в разі фактичного здійснення господарської операції документ може вважатись первинним та тим самим підтверджувати реальність проведення такої господарської операції. Тому, якщо фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатись первинними документами для цілей ведення податкового обліку, навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.Таким чином, за твердженнями відповідача, діяльність підприємства була спрямована на здійснення операцій, пов'язаних з отриманням податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконували своїх податкових зобов'язань та порушували приписи господарського та цивільного законодавства. У зв'язку з наведеним, оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним, винесеним у відповідності до вимог чинного законодавства.
25 жовтня 2018 року позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву, де позивач зазначив, що доводи відповідача, викладеніу відзиві, необґрунтовані,оскільки спираються головним чином на акт перевірки. Натомість, позивачем в повній мірі доведено належними та допустимими доказами факт реального здійснення господарських операцій із контрагентами ТОВ «ЛЕОБУД СЕРВІС», ТОВ «БУД ГРУП ТЕХНОЛОДЖИ» та ТОВ «УКРБУД-ХОЛДИНГ», зокрема, надано підтвердження таких обставин як рух активів у процесі здійснення господарської операції, установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити позов в повному обсязі, надала пояснення, аналогічні доводам, викладеним у позові та відповіді на відзив.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, зазначивши про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, суд приходить до наступного висновку.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Дека Сервіс» зареєстроване 28.04.2005 р. та включено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом 33474621.
Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основний вид господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Дека Сервіс»: електромонтажні роботи (код КВЕД 43.21).
Перевіркою встановлені наступні порушення, допущеніТовариством з обмеженою відповідальністю «Дека Сервіс»:
- пп.14.1.203 п.14.1 ст.14, п.185.1 ст.185, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями), в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету всього у сумі 490 492,00 грн., у тому числі за листопад 2016р. у сумі 149 601 грн. та за грудень 2017р. у сумі 340 891 грн.
Виявлені порушення податкового законодавства обґрунтовані в акті перевірки наступним.
Суми податку на додану вартість по податковій накладній від 17.11.2017 р. №71 та №72 включені до складу податкового кредиту у листопаді 2017 року.
Також, в актах приймання - передачі виконаних робіт від 17.11.2017р. №1711/17-1 та від 17.11.2017р. №1711/17 та Додатках №1 до них відсутня інформація щодо фактичного місця надання послуг та кількості використаних людино-годин необхідних для виконання відповідних послуг.
До перевірки не надано дозвільних документів на виконання вище наведених послуг ТОВ «ЛЕОБУД СЕРВІС» (а.5-9 Акту, а.с.45-47 т.1).
За твердженням податкового органу, зазначене свідчить про «безтоварність», коли створюється видимість придбання реально не наданих послуг з безпідставним віднесенням їх вартості на витрати (а.9 Акту, а.с.47 т.1).
Суми податку на додану вартість по податковим накладнимвід 31.12.2017 р. №579, від 31.12.2017 р. №578, від 31.12.2017 р. №577, від 31.12.2017 р. №580 включені Товариством з обмеженою відповідальністю «Дека Сервіс» до податкового кредиту за грудень 2017 року.
Відповідно до автоматизованої системи співставлення податкових зобов'язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів Аналітичної системи ІС «Податковий блок», між сумами податкових зобов'язань та/або податкового кредиту з податку на додану вартість встановлено відхилення у розмірі 211 690,00грн.
В актах приймання - передачі виконаних робіт від 31.12.2017 р. №3112/17-3, від31.12.2017 р. №3112/17-2, від 31.12.2017 р. №3112/17-1, від 31.12.2017 р. №3112/17 та Додатках №1 до них відсутня інформація щодо фактичного місця надання послуг та кількості використаних людино-годин необхідних для виконання відповідних послуг.
В ході розслідування кримінального провадження було допитано як свідка директора та засновника ТОВ «БУД ГРУП ТЕХНОЛОДЖИ», яка пояснила, що зареєструвала підприємство на прохання третіх осіб за грошову винагороду, фінансово-господарську діяльність на підприємстві не здійснювала.
За висновком податкового органу, зазначене свідчить про «безтоварність», коли створюється видимість придбання реально не наданих послуг з безпідставним віднесенням їх вартості на витрати (а.18 Акту, а.с.51 зворотній бік т.1).
Суми податку на додану вартість по податковим накладним від 18.11.2016 р. №113, від 30.11.2016 р. №419, від 30.11.2016 р. №420 включені Товариством з обмеженою відповідальністю «Дека Сервіс» до податкового кредиту за листопад 2016 року.
Відповідно до автоматизованої системи співставлення податкових зобов'язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів Аналітичної системи ІС «Податковий блок», між сумами податкових зобов'язань та/або податкового кредиту з податку на додану вартість встановлено відхилення у розмірі 149 601,00грн.
В актах приймання - передачі виконаних робіт від 18.11.2016 р. №1811/16-1, від 30.11.2016 р. №3011/16-1, від 30.11.2016 р. №3011/16-2 та Додатках №1 до них відсутня інформація щодо фактичного місця надання послуг та кількості використаних людино-годин необхідних для виконання відповідних послуг.
Втім, згідно з відомостями з інформаційних баз контролюючих органів (ІС «Податковий блок»; Архів електронної звітності (ЄРПН); підсистема 2.19 АС «Аудит» та ін.), ТОВ «УКРБУД-ХОЛДИНГ») вищезазначені послуги не придбавалися (обрив ланцюга).
Аналізом ЄРПН в розрізі номенклатурних позицій за листопад 2016 року ТОВ «УКРБУД-ХОЛДИНГ» встановлено наступне: ТОВ «УКРБУД-ХОЛДИНГ» здійснює реалізацію в адресу великої кількості покупців будівельних та монтажних робіт, послуг з ремонту, послуг автокрана, маніпуляторів, самоскидів, екскаватора, послуги з оздоблення та утеплення тощо на суму ПДВ більш ніж 5 млн. грн.., що мають різноманітні характеристики та потребують залучення спеціального обладнання та устаткування та наявністю великої кількості трудових ресурсів. Проте, їх обсяги та властивості не відповідають технологічнім можливостям ТОВ «УКРБУД-ХОЛДИНГ». Зокрема, ТОВ «УКРБУД-ХОЛДИНГ» реалізовано велику кількість будівельних робіт та послуг за відсутності достатньої кількості працевлаштованих осіб на підприємстві.
За висновком податкового органу, зазначене свідчить про «безтоварність», коли створюється видимість придбання реально не наданих послуг з безпідставним віднесенням їх вартості на витрати.
Відповідно до розрахунку штрафних санкцій до ТОВ «Дека Сервіс» застосовано штрафну санкцію у розмірі 50 % від суми нарахованого податкового зобов'язання.
Відповідно до п. 41.1. ст. 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державнумитну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманнямякого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державнуподаткову та митну політику), його територіальні органи.
Згідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (плановіабопозапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно пп. 83.1.1.-83.1.6 п. 83.1. ст. 83 Податкового кодексу України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є :83.1.1. документи, визначені цим Кодексом; 83.1.2. податкова інформація; 83.1.3. експертні висновки; 83.1.4. судові рішення; 83.1.6. податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючіоргани.
Згідно до п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України;е) постачанняпослуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
Згідно п.п. 198.1., 198.2. ст. 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення не оборотних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Згідно п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг ;придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основнихзасобів, у тому числі інших не оборотних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротнікапітальні активи); ввезенням товарів та/або не оборотних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітногоподаткового періоду.
Не відносяться до податкового кредиту сумиподатку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Відповідно до пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Згідно до п. 9 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 «Запаси», затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 246 від 20.10.1999 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.11.1999 р. за № 751/4044 первісною вартістю запасів, що придбані за плату, є
собівартість запасів, яка складається з таких фактичних витрат:
Згідно до п. 9 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 «Запаси», затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 246 від 20.10.1999 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.11.1999 р. за № 751/4044 первісною вартістю запасів, що придбані за плату, є собівартість запасів, яка складається з таких фактичних витрат:
суми, що сплачуються згідно з договором постачальнику (продавцю) за вирахуванням непрямих податків;
суми непрямих податків у зв'язку з придбанням запасів, які не відшкодовуються підприємству/установі;
транспортно-заготівельні витрати (затрати на заготівлю запасів, оплата тарифів (фрахту) за вантажно-розвантажувальні роботи і транспортування запасів усіма видами транспорту до місця їх використання, включаючи витрати зі страхування ризиків транспортування запасів). Сума транспортно-заготівельних витрат, що узагальнюється на окремому субрахунку рахунків обліку запасів, щомісячно розподіляється між сумою залишку запасів на кінець звітного місяця і сумою запасів, що вибули (використані, реалізовані, безоплатно передані тощо) за звітний місяць. Сума транспортно-заготівельних витрат, яка відноситься до запасів, що вибули, визначається як добуток середнього відсотка транспортно-заготівельних витрат і вартості запасів, що вибули, з відображенням її на тих самих рахунках обліку, у кореспонденції з якими відображено вибуття цих запасів. Середній відсоток транспортно-заготівельних витрат визначається діленням суми залишків транспортно-заготівельних витрат на початок звітного місяця і транспортно-заготівельних витрат за звітний місяць на суму залишку запасів на початок місяця і запасів, що надійшли за звітний місяць.
інші витрати, які безпосередньо пов'язані з придбанням запасів і доведенням їх до стану, в якому вони придатні для використання у запланованих цілях. До таких витрат, зокрема, належать прямі матеріальні витрати, прямі витрати на оплату праці, інші прямі витрати підприємства/установи на доопрацювання і підвищення якісно технічних характеристик запасів.
Згідно до п.п. 5-7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 318 від 31.12.1999 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 р. за № 27/4248 витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов'язань.
Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов'язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.
Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені.
Згідно до п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, -тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.
При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування -тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Згідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, якімістять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розглядудокази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно до ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїйсукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановленняобставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб'єкт владнихповноважень не можепосилатися на докази, які не булипокладені в основу оскаржуваногорішення, за виняткомвипадків, коли віндоведе, що ним буловжитовсіхможливихзаходів для їхотримання до прийняттяоскаржуваногорішення, але вони не булиотримані з незалежнихвіднього причин.
Згідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Оцінюючи усі докази, досліджені судом, у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основний вид господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Дека Сервіс»: електромонтажні роботи (код КВЕД 43.21).
Втім, дослідивши в ході судового розгляду акти приймання - передачі виконаних робіт від 17.11.2017р. №1711/17-1 та від 17.11.2017р. №1711/17 та Додатки №1, судом встановлено, що в них відсутня інформація щодо фактичного місця надання послуг та кількості використаних людино-годин необхідних для виконання відповідних послуг.
Дослідивши в ході судового розгляду акти приймання - передачі виконаних робіт від31.12.2017 р. №3112/17-3, від 31.12.2017 р. №3112/17-2, від 31.12.2017 р. №3112/17-1, від 31.12.2017 р. №3112/17 та Додатки №1 до них, судом встановлено, що в них відсутня інформація щодо фактичного місця надання послуг та кількості використаних людино-годин необхідних для виконання відповідних послуг.
Дослідивши в ході судового розгляду акти приймання - передачі виконаних робіт від від 18.11.2016 р. №1811/16-1, від 30.11.2016 р. №3011/16-1, від 30.11.2016 р. №3011/16-2 та Додатках №1 до них, судом встановлено, що в них відсутня інформація щодо фактичного місця надання послуг та кількості використаних людино-годин необхідних для виконання відповідних послуг.
Суд зазначає, що необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт придбання товарів (робіт, послуг) із метою їх використання в господарській діяльності, підтвердження господарської операції належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.
Статтею 1 Закону України від 16.07.99 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Умовами права платника податків на податковий кредит та на зменшення оподатковуваного доходу на суму понесених витрат є, зокрема, фактичне придбання товарів, робіт, послуг з наміром одержати економічний ефект від їх використання у господарській діяльності та підтвердження цих витрат необхідними документами, оформленими з дотриманням вимог чинного законодавства.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Слід зазначити, що обов'язок підтвердити правомірність та обґрунтованість сформованого податкового кредиту належними документами первинного обліку покладається на платника-покупця товарів (робіт, послуг), оскільки саме він є суб'єктом, який зменшує суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість, що підлягає перерахуванню до бюджету, на суму податкового кредиту, визначеного постачальником.
Відмова в отриманні податкової вигоди за наявності у документах платника недостовірних та суперечливих відомостей є його податковим ризиком. З ціллю підтвердження обґрунтованості заявленої податкової вигоди необхідно встановити їх об'єктивний предметний зв'язок з фактами та результатами реальної підприємницької або іншої економічної діяльності, що слугує підставою для висновку про достовірність представлених первинних документів, у тому числі щодо відомостей про учасників та умови господарських операцій.
Доводи позивача стосовно того, що реальність надання послуг «3G переключення та демонтаж базової станції, пакування, 3G переключення та демонтаж базової станції, пакування, 3G переключення та демонтаж базової станції, пакування тощо» у листопаді 2017 року від постачальника ТОВ «ЛЕОБУД СЕРВІС»; реальність надання послуг «3G RRU, інтеграція (включно з системою живлення та системою антени), 3G переключення базової станції, монтаж та установка мачти без матеріалів, тощо» у грудні 2017 року від постачальника ТОВ «БУД ГРУП ТЕХНОЛОДЖИ»; та реальність надання послуг «3G РЛЛ антени, переключення та демонтаж базової станції, пакування, інтеграція (включно з системою живлення та системою антени), встановлення, інтеграція та пусконалагодження)» у листопаді 2015 році у постачальника ТОВ «УКРБУД-ХОЛДИНГ» - на адресу позивача як платника підтверджується необхідними первинними документами (договорами, актами приймання-передачі, податковими накладними, іншими документами), що містять необхідні для цілей оподаткування відомості про господарські операції та підтверджують факт їх реального виконання, не можуть бути прийняті судом до уваги.
Позивачем не надано достатніх обґрунтувань та доказів реального надання послугна адресу позивача, доказів можливості надання послуг завдяки залученню контрагентами інших контрагентів для подальшого надання послуг позивачу. А з матеріалів, наданих податковим органом, вбачається відсутність у контрагентів позивача об'єктивної можливості виконати умови договорів через відсутність у контрагентів позивача ресурсів для надання послуг позивачу в обсягах задекларованих показників.
Окрім того, в актах приймання-передачі виконаних робіт та Додатках №1 до них відсутня інформація щодо фактичного місця надання послуг, кількості використаних людино-годин, необхідних для виконання відповідних послуг.
Доводи позивача стосовно того, що він не має нести відповідальність за своїх контрагентів не враховуються судом, оскільки позивачем не доведено прояву в необхідному обсязі розумної обережності при укладенні договорів зі спірними постачальниками.
Адже, за звичаями ділового обороту при здійсненні такого вибору суб'єктами господарювання оцінюються не лише умови угоди та їх комерційна привабливість, але і ділова репутація, платоспроможність контрагента, ризики невиконання зобов'язань та надання гарантій їх виконання, наявність у контрагента необхідних ресурсів (виробничих потужностей, технологічного обладнання, кваліфікованого персоналу) та відповідного досвіду.
При цьому свідоцтво про державну реєстрацію та наявність реєстрації постачальника в органах податкової служби не характеризують підприємство як добросовісного платника, що має ділову репутацію, як конкурентноспроможну особу на ринку, що гарантує виконання своїх зобов'язань через уповноважених представників. А відтак доказами прояву розумної обережності слугують не лише установчі документи та витяги з Єдиного державного реєстру, але й обґрунтування мотивів вибору контрагента, обставин укладення та виконання договорів, перевірка ділової репутації контрагента, повноважень осіб, що діють від імені підприємства.
І хоча з огляду на принцип індивідуальної відповідальності платника у сфері податкових правовідносин платник не є відповідальним за протиправні дії третіх осіб, що перебувають поза межами його впливу та контролю, однак несприятливі наслідки недостатньої обережності у підприємницькій діяльності мають покладатися на особу, якою були укладені відповідні правочини, та не можуть бути перенесені на бюджет шляхом зменшення податкових зобов'язань та здійснення необґрунтованих виплат з бюджету. У разі недобросовісності контрагентів покупець несе певний ризик не лише невиконання цивільно-правового договору, але й в рамках податкових правовідносин, позаяк в силу вимог податкового законодавства позбавляється можливості скористатися правом на податковий кредит в силу відсутності документів, що мають силу первинних документів.
Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Дека Сервіс» не обґрунтованими та такими, які не підлягають задоволенню.
Згідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України в разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.
Керуючись ст. ст. 244, 245, 255, 295 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні позовної заявиТовариства з обмеженою відповідальністю «Дека Сервіс» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення -відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення суду складений 16 листопада 2018 року.
Суддя О.С. Рябчук