Справа № 711/11315/17
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого Василенка Я.М.,
суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.
при секретарі Баглай О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.06.2018 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Міністерство оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати позивачу грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за останній календарний рік служби.
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби (17 років), що становить 88 115, 50 грн.
Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.06.2018 позов задоволено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням військова частина НОМЕР_1 звернулась із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до наказу № 220 від 26.08.2016, виданого командиром військової частини польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині), старшого лейтенанта ОСОБА_1 , який прибув із військової частини польова пошта НОМЕР_3 м. Бердичів, Житомирської області, для подальшого проходження військової служби, призначеного наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) від 08.08.2016 № 146 на посаду офіцера-психолога батальйону охорони, ВОС-3400023, ШПК «СТАРШИЙ ЛЕЙТЕНАНТ», з 26.08.2016 зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення, зараховано на котлове забезпечення частини з 27.08.2016, вважається таким, що з 26.08.2016 прийняв справи та посаду і приступив до виконання службових обов`язків за посадою. Цим же наказом позивачу встановлено посадовий оклад за посадою 970 грн. на місяць.
Відповідно до п. 2. наказу Міністерства оборони України від 27.01.2016 № 44 «Про особливості виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України в 2016 році» наказано виплачувати щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 450 % посадового окладу; надбавку за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50 % посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років; щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі 60 % місячного грошового забезпечення, без права допуску до роботи, яка передбачає допуск до державної таємниці.
Наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) № 146 від 06.10.2017 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , офіцера-психолога батальйону охорони 26 артилерійської бригади звільнено з військової служби у запас за пунктом «б» (за станом здоров`я).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 105 від 19.10.2017 старшого лейтенанта ОСОБА_1 з 19.10.2017 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення і направлено на військовий облік в розпорядження військового комісара Черкаського ОМВК Черкаської області. Даним наказом зобов`язано виплатити грошову допомогу при звільненні у запас в розмірі 50 % за кожний повний календарний рік служби та здійснити інші виплати.
Однак, відповідачем було здійснено перерахунок грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення не за кожний повний календарний рік служби, а лише за останній.
Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду першої інстанції з даним позовом.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що оскільки вислуга років позивача, на час його звільнення, становить 17 років 04 місяці 20 днів, то він має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до частини 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Апелянт у своїй скарзі зазначає, що позивачу правомірно було здійснено нарахування та виплату грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення тільки за останній повний календарний рік служби, у зв`язку із чим позов задоволенню не підлягає.
Колегія суддів вважає доводи апелянта обґрунтованими та не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
У відповідності до пункту 1 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з абз. 1 п. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Відповідно до абз. 6 п. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.
Відповідно до пункту 38.4. наказу Міністерства оборони України «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» від 11.06.2008 № 260 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.07.2008 за № 638/15329) у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання одноразової грошової допомоги, установленої Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 16.09.2002 № 180 ОСОБА_1 отримав вихідну допомогу в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби (за 12 років).
Згідно витягу із наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 (по стройовій частині) № 77 від 15.03.2015 старшого лейтенанта ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас та з 15.03.2015 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення і направлено на військовий облік до Чорнобаївського РВК Черкаської області. В даному наказі зобов`язання щодо виплати позивачу грошової допомоги при звільненні у запас в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби не зазначено.
При цьому, згідно послужного списку позивача він проходив військову службу у інших військових частинах і набув права на виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби до проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , а тому колегія суддів вважає, що у разі непроведення такої виплати при звільненні з військової служби (за попереднім місцем), позивач повинен був звернутись до командування кожної із військових частин з яких він звільнявся і в яких в нього виникало таке право.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що даний адміністративний позов ОСОБА_1 заявлено не до того відповідача.
Отже, враховуючи вище викладене та те, що позивач проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 , починаючи з 08.08.2016 по19.10.2017, колегія суддів приходить до висновку, що позивачу необхідно було здійснити нарахування та виплату грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення тільки за один повний календарний рік служби, що і було зроблено відповідачем.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції прийняте рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Апелянт надав до суду докази, що спростовують правомірність рішення суду першої інстанції.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вирішив його скасувати та ухвалити нове рішення, оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити.
Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.06.2018 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Міністерство оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст постанови виготовлений 19.11.2018.