Справа № 1340/3738/18
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1340/3738/18
У Х В А Л А

щодо вирішення питання про закриття провадження у справі

13 листопада 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі :

головуючого - судді Кухар Н.А.

секретар судового засідання Шавель М.М.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду у м. Львові клопотання про закриття провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 до державного реєстратора Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради ОСОБА_5, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Енергобанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6 про визнання незаконними рішення та зобовязання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до державного реєстратора Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради ОСОБА_5, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Енергобанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6, у якому просить суд визнати незаконним рішення № 42243196 від 26.07.2018 року державного реєстратора ОСОБА_5, який перебуває у трудових відносинах з Управлінням державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно; скасувати запис про права власності № 27211468 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про проведену державну реєстрацію права власності на нерухоме майно реєстраційний номер обєкту нерухомого майна за Державним реєстром речових прав на нерухоме майно: 01; з метою відновлення порушених незаконним рішення прав та становища, яке існувало до порушення, надати ОСОБА_4 право власності на майно, що складається з ? частки приміщення магазину у будинку під № 7 по вул. Театральній в місті Львові, загальною площею 223, 7 кв., м., реєстраційний номер обєкту нерухомого майна за Державним реєстром речових прав на нерухоме майно: 101; рішення Комітету Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань консолідації та продажу активів від 08.08.2018 року № 1833 визнати незаконним і скасувати.

07 вересня 2018 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб подано клопотання про закриття провадження у справі у відповідності до ч.1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України. Дане клопотання обґрунтоване тим, що позивач у даній справі оскаржує дії та рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не як субєкта владних повноважень, а як органу управління банком, який здійснює заходи щодо забезпечення збереження активів запобігання, втрати майна та грошових коштів, формування ліквідаційної маси, організації продажу майна та активів банку тощо, а тому спір не є публічно правовим.

11 жовтня 2018 року представником ПАТ «Енергобанк» було подано клопотання про закриття провадження у справі на підставі ч.1 п.1 ст.238 КАС України. Дане клопотання обґрунтовано тим, що Львівський окружний адміністративний суд не є судом встановленим законом для розгляду спору в межах справи № 1340/3738/18, оскільки спір не є публічно правовим та не входить до адміністративної юрисдикції. Вказують, що спірні правовідносини повязані з набуттям права власності на нерухоме майно на підставі рішення, яке у свою чергу було постановлено за наслідками розгляду судом спору з приводу нерухомого майна, даний спір позивача не є публічно правовим, а випливає з приватно правових правовідносин і має вирішуватися за правилами Цивільного процесуального кодексу України. Вказують, що скасування рішення Комітету Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань консолідації та продажу активів від 08.08.2018 року № 1833, є спором щодо цивільних правовідносин і не належить до адміністративної юрисдикції. Крім того, зазначають, що позивач у позовній заяві оскаржує рішення Фонду не як субєкта владних повноважень, а як органу управління банком, який здійснює заходи припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства, зокрема шляхом виставлення для продажу на аукціоні активів банку.

Представник відповідача та представник третьої особи ПАТ «Енергобанк» в підготовчому засіданні дані клопотання підтримали повністю.

Представник позивача в підготовчому засіданні заперечив щодо клопотання про закриття провадження у справі. Наголосивё що позивач оскаржує саме неправомірні дії реєстратора, спір про право відсутній.

Третя особа ОСОБА_6, в судове засідання не зявилася.

Заслухавши думку сторін, суд вважає, що клопотання задоволенню підлягає частково з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

За визначенням статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до частини 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом; спорах щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов'язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень".

Предметом розгляду у даній справі є визнання незаконним рішення № 42243196 від 26.07.2018 року державного реєстратора ОСОБА_5, про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно; скасування запису про права власності № 27211468 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про проведену державну реєстрацію права власності на нерухоме майно реєстраційний номер обєкту нерухомого майна за Державним реєстром речових прав на нерухоме майно: 01; з метою відновлення порушених незаконним рішення прав та становища, яке існувало до порушення, надати ОСОБА_4 право власності на майно, що складається з ? частки приміщення магазину у будинку під № 7 по вул. Театральній в місті Львові, загальною площею 223, 7 кв., м., реєстраційний номер обєкту нерухомого майна за Державним реєстром речових прав на нерухоме майно: 101; рішення Комітету Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань консолідації та продажу активів від 08.08.2018 року № 1833 визнати незаконним і скасувати.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.

Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Спір є приватноправовим також у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України від 23.02.2012 N 4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон N 4452-VI) Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону N 4452-VI основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Для цього Фонд наділено відповідними функціями, передбаченими ч. 2 ст. 4 Закону № 4452-VI, серед яких, зокрема, акумулювання коштів, отриманих з джерел, визначених ст. 19 цього Закону, здійснення регулювання участі банків у системі гарантування вкладів фізичних осіб; здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організація відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Відповідно до ч. 5 ст. 34 Закону № 4452-VI під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 37 зазначеного Закону Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, зокрема, вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом.

За приписами ч. 1 ст. 54 Закону № 4452-VI рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.

Таким чином, за змістом наведених правових норм на Фонд, який є юридичною особою публічного права, покладено функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Суд звертає увагу на правову позицію ОСОБА_7 Верховного Суду, викладену в постанові від 18.04.2018 (№12-27гс18), відповідно до якої, визначений статтею 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" правовий статус Фонду, відповідно до якої він є, зокрема, юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні, - не впливає на правовий статус банку, в якому запроваджено тимчасову адміністрацію або щодо якого розпочато процедуру ліквідації, оскільки Фонд розпоряджається майном такого банку від імені останнього й у межах виконання покладених на нього законодавством функцій щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та не здійснює в цій частині жодних владних управлінських функцій.

Частиною п'ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, частиною шостою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" також встановлено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач оскаржує рішення Комітету Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань консолідації та продажу активів від 08.08.2018 року № 1833 стосовно не як суб'єкта владних повноважень, а як органу управління банком, який здійснює заходи щодо забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та грошових коштів.

Враховуючи, що спірні правовідносини виникли через виведенням неплатоспроможного банку з ринку, Фонд не здійснює в цій частині жодних владних управлінських функцій.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визнання незаконним та скасування рішення Комітету Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань консолідації та продажу активів від 08.08.2018 року № 1833 не є публічно-правовими.

Зазначені обставини свідчать про те, що позовна вимога в цій справі не є публічно-правовою і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а належить до господарської юрисдикції.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Виходячи із системного аналізу вказаних норм законодавства та враховуючи положення статті 20 Господарського процесуального кодексу України, можна дійти висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Щодо позовної вимоги позивача з метою відновлення порушених незаконним рішення прав та становища, яке існувало до порушення, надати ОСОБА_4 право власності на майно, що складається з ? частки приміщення магазину у будинку під № 7 по вул. Театральній в місті Львові, загальною площею 223, 7 кв., м., реєстраційний номер обєкту нерухомого майна за Державним реєстром речових прав на нерухоме майно: 101 суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Правовідносини, що склалися між сторонами, є цивільно-правовими та не можуть бути предметом спору у адміністративному процесі. Та обставина, що відповідачем у справі є суб'єкт владних повноважень не змінює правову природу спірних правовідносин та не робить даний спір публічно-правовим, оскільки вимоги позивача не стосуються захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин.

Враховуючи вищенаведене, така позовна вимога підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки цей спір не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин, а пов'язаний з вирішенням питання щодо відновлення порушених незаконним рішенням прав та становища, яке існувало до порушення, з наданням ОСОБА_4 права власності на майно, що складається з ? частки приміщення магазину у будинку під № 7 по вул. Театральній в місті Львові, загальною площею 223, 7 кв., м., реєстраційний номер обєкту нерухомого майна за Державним реєстром речових прав на нерухоме майно: 101, а відтак, на думку суду, вони регламентовані Цивільним кодексом України.

Враховуючи вищенаведені обставини та норми чинного законодавства, суд вважає, що розгляд даної позовної вимоги має здійснюватися в порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, а тому зазначений спір не є адміністративним.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Щодо позовних вимог про визнання незаконним рішення № 42243196 від 26.07.2018 року державного реєстратора ОСОБА_5 та скасування запису про право власності № 27211468 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про проведену державну реєстрацію права власності на нерухоме майно реєстраційний номер обєкту нерухомого майна за Державним реєстром речових прав на нерухоме майно: 01, суд зазначає, що позивач оскаржує дії реєстратора щодо порушення ним при здійсненні реєстраційної дії Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а тому даний спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Аналізуючи викладене вище, суд вважає, що клопотання про закриття провадження у адміністративній справі слід задовольнити частково, а саме закрити провадження у справі щодо позовних вимог позивача: визнати незаконним та скасувати рішення Комітету Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань консолідації та продажу активів від 08.08.2018 року № 1833 та з метою відновлення порушених незаконним рішення прав та становища, яке існувало до порушення, надати ОСОБА_4 право власності на майно, що складається з ? частки приміщення магазину у будинку під № 7 по вул. Театральній в місті Львові, загальною площею 223, 7 кв., м., реєстраційний номер обєкту нерухомого майна за Державним реєстром речових прав на нерухоме майно: 101.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Також, на виконання вимоги, зазначеної у частині першій статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України, є необхідним роз'яснити позивачу, що розгляд позовної вимоги щодо визнання незаконним та скасування рішення Комітету Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань консолідації та продажу активів від 08.08.2018 року № 1833 має здійснюватися у порядку господарського судочинства, із врахуванням правил територіальної підсудності відповідно до Господарського процесуального кодексу України. Суд роз'яснює позивачу, що розгляд позовної заяви з метою відновлення порушених незаконним рішенням прав та становища, яке існувало до порушення, надати ОСОБА_4 право власності на майно, що складається з ? частки приміщення магазину у будинку під № 7 по вул. Театральній в місті Львові, загальною площею 223, 7 кв., м., реєстраційний номер обєкту нерухомого майна за Державним реєстром речових прав на нерухоме майно: 101 відноситься до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 238, 241,242,243,248 КАС України, суд

у х в а л и в :

Клопотання задовольнити частково.

Закрити провадження у справі щодо позовних вимог позивача:

- з метою відновлення порушених незаконним рішення прав та становища, яке існувало до порушення, надати ОСОБА_4 право власності на майно, що складається з ? частки приміщення магазину у будинку під № 7 по вул. Театральній в місті Львові, загальною площею 223, 7 кв., м., реєстраційний номер обєкту нерухомого майна за Державним реєстром речових прав на нерухоме майно: 101;

- рішення Комітету Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань консолідації та продажу активів від 08.08.2018 року № 1833 визнати незаконним і скасувати.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Львівський оружний адміністративний суд протягом пятнадцяти днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини ухвали суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлений і підписаний 16 листопада 2018 року.

Суддя Кухар Н.А.