Справа № 812/1716/18
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 року справа №812/1716/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів Арабей Т.Г., Компанієць І.Д.

секретар Святодух О.Б.

за участі представника відповідача Лобко М.А., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 26 липня 2018 року, повний текст рішення складений 03 серпня 2018 року, у справі № 812/1716/18 (головуючий 1 інстанції - Ірметова О.В.) за позовом ОСОБА_3 до державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Луганській області Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру Скрипник Віктора Анатолійовича про скасування припису, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила скасувати припис реєстраційний номер 99-ДК/0075Пр/03/01/-18 від 18.05.2018, винесений державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Луганській області Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру Скрипник В.А. про самовільне зайняття земельної ділянки площею 0,0515 га, яка розташована по АДРЕСА_1, на якій нібито збудовані підсобні приміщення, чим порушено вимоги ст.. 79-1 та ст.. 125 Земельного кодексу України та яким надано строк до 17.06.2018 усунути виявлені порушення земельного законодавства України.

В обґрунтування позову зазначила, що вона не є власником квартири і не захоплювала земельну ділянку. Власником квартири АДРЕСА_1 зі службовими приміщеннями є її син ОСОБА_5 на підставі договору дарування від 28.04.2008 року. Посилаючись на рішення Конституційного Суду, зазначає що її син, як власник квартири, теж самовільно не захвачував земельну ділянку.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 26 липня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням позивач подала апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність рішення, неповне з'ясування обставин справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам. Просить судове рішення скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Обгрунтування апеляційної скарги позивача.

Суд першої інстанції не врахував, що вона не є власником квартири і не захоплювала земельну ділянку, тому відповідач не мав права виписувати на неї припис. Суд не звернув увагу на технічний паспорт будівлі станом на 2017 рік, в якому вказано, що будівля садивного типу, тобто будівля з землею. Посилаючись на рішення Конституційного Суду від 22.09.2005 року, наголошує на тому, що її син, як власник квартири також самовільно не захоплював земельну ділянку. Звертає увагу суду, що припис неможливо виконати, оскільки на звернення до Рубіжанської міської ради з запитом про можливість приватизувати земельну ділянку , була отримана відповідь, що на даний момент Кабінетом Міністрів України не прийнята постанова «Про затвердження порядку безоплатної передачі земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, у власність або постійне користування співвласниками багатоквартирного будинку». Зазначає, що місцева влада визнає право користування землею ОСОБА_5, як власником за адресою по АДРЕСА_1, яке перейшло з набуттям права власності на квартиру у будинку, тому що видавала йому дозвіл на будівництво сараю, гаражу на спірній земельній ділянці.

Під час апеляційного розгляду представник відповідача заперечувала проти доводів апеляційної скарги. Позивач до суду не прибула.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

19.04.2018 року Сєвєродонецька місцева прокуратура листом № 03/09/100р-18 звернулась до головного управління Держгеокадастру у Луганській області з проханням проведення повторної перевірки з питань, зазначених у зверненні ОСОБА_6.(а.с. 77), щодо самовільного зайняття земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, площею 120 м2 або більше з боку ОСОБА_5 (а.с.76).

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 03.05.2018 року № 99-ДК, відповідно до вимог Земельного кодексу України, законів України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», «Про охорону земель», Положення про Головне управління Держгеокадастру у Луганській області, листа Сєвєродонецької місцевої прокуратури у термін з 03.05.2018 року по 22.05.2018 року призначено проведення заходів з державного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства, використанням та охороною земель шляхом проведення повторної позапланової перевірки дотримання вимог земельного законодавства земельної ділянки, як об'єкта перевірки, яка розташована на землях житлової та громадської забудови, на території Рубіжанської міської ради Луганської області за адресою: Луганська область, АДРЕСА_1. Проведення перевірки доручено державним інспекторам Васильєву В.В. та Скрипнику В.А. (а.с. 74).

18 травня 2018 року державним інспектором Скрипником В.А. за участі головного спеціаліста відділу у м. Сєвєродонецьку ГУ Держгеокадастру у Луганській області ОСОБА_7, сертифікованого інженера землевпорядника ОСОБА_8, громадянина ОСОБА_6 у присутності ОСОБА_3 проведено обстеження земельної ділянки за адресою в районі будинку АДРЕСА_1 та встановлено, що земельна ділянка площею 0,0515 га, кадастровий номер не визначений, яка розташована за адресою вул. Володимирська, 12/3, м. Рубіжне на землях житлової та громадської забудови в межах населеного пункту, на території Рубіжанської міської ради Луганської області. При обстеженні встановлено факт самовільного зайняття земельної ділянки площею 0,0515 га. На час обстеження земельна ділянка загороджена парканом, використовується: під розміщення самовільно збудованих будівель та споруд, що порушує вимоги статей 79-1, 125 Земельного кодексу України, про що складено акт обстеження земельної ділянки № 99-ДК/28/АО/10/01-18. (а.с. 10).

Цього ж дня державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Скрипником В.А. за участі головного спеціаліста відділу Держгеокадастру у м. Сєвєродонецьк ОСОБА_7, сертифікованого інженера землевпорядника ОСОБА_8, громадянина ОСОБА_6 у присутності ОСОБА_3 встановлено факт самовільного зайняття земельної ділянки комунальної власності, кадастровий номер не визначений, загальною площею 0,0515 га, розташованої на землях житлової та громадської забудови за адресою АДРЕСА_1 в межах населеного пункту, на території Рубіжанської міської ради Луганської області, (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам). На час перевірки встановлено факт самовільного зайняття земельної ділянки загальною площею 0,0515 га. На час перевірки вищевказана земельна ділянка загороджена парканом та використовується під розміщенням самовільно збудованих будівель та споруд, що порушує вимоги статей 79-1, 125 Земельного кодексу України. Виявлений факт самовільного користування земельною ділянкою зафіксовано в акті від 18.05.2018 року № 99-ДК/142/АП/09/01/-18 (а.с. 71-73).

В Актах зазначено, що ОСОБА_3 від підпису відмовилась.

На підставі акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства Управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Луганській області видано припис від 18 травня 2018 року за № 99-ДК/0075Пр/03/01/-18, відповідно до якого позивача зобов'язано в термін до 17.06.2018 усунути виявлені порушення земельного законодавства України.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, зазначив, що за власником квартири № 3 за адресою: м. Рубіжне, вул. Володимирська, 12 , ОСОБА_5 не зареєстровано право власності на земельну ділянку за даною адресою, позивачем не надано, а судом не встановлено фактів та доказів на підтвердження реєстрації права власності, права користування або оренди земельної ділянки, щодо якої відповідачем складено припис. Враховуючи, що позивач не заперечувала проти того, що користується даною земельною ділянкою, при цьому не оформила право власності, користування або оренди, суд дійшов висновку про наявність підстав для винесення припису, що є помилковим.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини другої статті 2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Тож суд першої інстанції мав з'ясувати, чи були оскаржувані дії та рішення відповідача, зокрема, прийняті у межах повноважень, відповідно до закону та з дотриманням встановленої процедури, а також, чи були такі рішення винесені на законних підставах.

Повноваження державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель визначаються, зокрема, Земельним кодексом України, Законом України «Про державний контроль за використанням та охороною земель».

Так, відповідно до статті 2 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» основними завданнями державного контролю за використанням та охороною земель є, зокрема, забезпечення додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами земельного законодавства України.

Статтею 4 вказаного Закону встановлено, що об'єктом державного контролю за використанням та охороною земель є всі землі в межах території України.

Згідно з положеннями статті 5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» органом, який здійснює державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, проведення моніторингу родючості ґрунтів є центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

У свою чергу, пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15 (далі - Положення № 15), державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що ГУ Держгеокадастру у Луганській області наділено повноваженнями щодо здійснення державного нагляду (контролю) в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності. При цьому, об'єктом контролю є всі землі на території України, а також порядок їх використання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами.

Повноваження центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства встановлені статтею 6 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», до яких належить, зокрема, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині: додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; виконання вимог щодо використання земельних ділянок за цільовим призначенням; додержання вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових угод, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок; ведення державного обліку і реєстрації земель, достовірності інформації про земельні ділянки та їх використання.

Відповідно до статті 9 вказаного закону державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються шляхом: проведення перевірок; розгляду звернень юридичних і фізичних осіб; участі у прийнятті в експлуатацію меліоративних систем і рекультивованих земель, захисних лісонасаджень, протиерозійних гідротехнічних споруд та інших об'єктів, які споруджуються з метою підвищення родючості ґрунтів та забезпечення охорони земель; розгляду документації із землеустрою, пов'язаної з використанням та охороною земель; проведення моніторингу ґрунтів та агрохімічної паспортизації земель сільськогосподарського призначення.

Статтею 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» передбачено, що державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право, зокрема: давати обов'язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов'язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків; складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності.

З аналізу наведених правових норм слідує, що державний контроль за охороною та використанням земель може здійснюватися державним інспектором ГУ Держгеокадастру, у тому числі, шляхом проведення перевірок. Для реалізації завдань у сфері здійснення контролю за використанням та охороною земель державний інспектор має право, зокрема, видавати приписи, складати акти перевірки або протоколи про адміністративні правопорушення з метою притягнення винних осіб до відповідальності. При цьому, порядок проведення перевірки, види та порядок складання документів за наслідками перевірок у даній сфері, як слідує зі змісту статей 9-10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», визначається іншими нормативно-правовими актами.

За приписами ст. 1 Закону України № 963-IV, самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

На підставі ч.1 ст.76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, відповідачем видано припис від 18 травня 2018 року за № 99-ДК/0075Пр/03/01/-18, відповідно до якого позивача зобов'язано усунути виявлені порушення земельного законодавства в термін до 17.06.2018 року.

Дослідивши докази на підтвердження факту самовільного зайняття позивачем земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1, а саме: Акт обстеження земельної ділянки від 18 травня 2018 року № 99-ДК/28/АО/10/01/-18 (а.с. 10), Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 18 травня 2018 року № 99-ДК/142/АП/09/01/-18 (а.с. 12), договір дарування квартири від 28.04.2014 року, відповідно до якого ОСОБА_9 подарувала ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1. Жилий будинок № 12 розташований на земельній ділянці розміром 2122 кв. м (а.с. 14), витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 15-16) - суд приходить до висновку, що ці докази не підтверджують факт самовільного зайняття ділянки площею 0,0515 га саме позивачем.

Судом першої інстанції зазначено, що позивач не заперечує факт користування даною земельною ділянкою, при цьому не оформила право власності, користування або оренди, проте в позовній заяві позивач заперечує самовільне зайняття земельної ділянки та зазначає, що власником квартири за адресою спірної земельної ділянки є її син ОСОБА_5, який не є учасником справи.

Як зазначалось судом апеляційної інстанції вище, відповідно до статті 10 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право, зокрема, давати обов'язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень.

З цього приводу суд звертає увагу на те, що виявлення порушень земельного законодавства є обов'язком відповідача, і полягає у встановленні конкретних норм чи нормативно - правових актів, що регулюють земельні відносини, які порушені учасником земельних правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що позивач заперечує своє відношення до самовільного зайняття земельної ділянки, а іншими належними та допустимими доказами (письмовими, речовими доказами, показаннями сторонніх осіб-свідків) не підтверджується факт самовільного зайняття земельної ділянки саме позивачем, суд вважає, що припис від 18 травня 2018 року № 99-ДК/0075Пр/03/01/-18 не відповідає вимогам, встановленим до акту владного реагування, що виноситься органом держаної влади, а тому підлягає скасуванню.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) висловив правову позицію, відповідно до якої принцип «належного урядування», зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення першої інстанції та ухвалення нового рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення по справі

Суд вважає, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення по справі, що обумовлює задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції, прийняття нової постанови про задоволення позову.

На підставі ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

В зв'язку з зазначеним, підлягає стягненню на користь позивача з Головного управління Держгеокадастру у Луганській області за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати по справі у розмірі 704,80 грн. (а.с. 3)

Керуючись статтями 139, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 26 липня 2018 року у справі № 812/1716/18 - скасувати.

Позов ОСОБА_3 до Державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель дотримання вимог законодавства України про охорону земель Управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Луганській області Скрипника Віктора Анатолійовича про скасування припису - задовольнити.

Скасувати припис Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 18 травня 2018 року реєстраційний № 99-ДК/0075Пр/03/01/-18.

Стягнути на користь ОСОБА_3 з Головного управління Держгеокадастру у Луганській області за рахунок бюджетних асигнувань () судові витрати по справі у розмірі 704 (сімсот чотири) гривень 80 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України .

Повне судове рішення складено 19.11.2018 року.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді Т.Г. Арабей

І.Д. Компанієць