Справа № 826/8728/16
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2018-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

03 жовтня 2018 року №826/8728/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю «Олівер-Буд»

до

Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві

про

визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Олівер-Буд» (далі – позивач, товариство, ТОВ «Олівер-Буд») з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі – відповідач, контролюючий орган), в якому просить (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 19.06.2017 року):

- визнати протиправними дії відповідача щодо неприйняття податкових накладних для реєстрації від 15.02.2016 року №1,2,3,4 та від 25.02.2016 року №5,6,7, що подавалися 15.02.2016 року та 25.02.2017 року;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 18.05.2016 року №002434/201/1105.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.06.2016 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/8728/16, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що податкові накладні не приймалися відповідачем з необґрунтованих підстав, а тому позивач уклав новий договір про визнання електронних документів. Так, за наслідком затягування відповідачем реєстрації та переукладання вказаного договору з позивачем, останній не мав можливості в терміни встановлені чинними законодавством зареєструвати податкові накладні. Вважаючи дії відповідача протиправними, оскаржуване податкове повідомлення-рішення таким, що підлягає скасуванню, а свої права та законні інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

У своїх запереченнях проти позову представник відповідача стверджував, що платником ТОВ «Олівер-Буд» в декларації з податку на додану вартість за лютий 2016 року сформовано податковий кредит за рахунок податкових накладних по контрагенту ТОВ «Промотекс Сістемс», які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну (далі – ЄРПН). Відтак, контролюючим органом правомірно прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, яким застосовано штрафні санкції до останнього.

Розпорядженням щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ №2298 від 06.04.2017 року, адміністративну справу №826/8728/16 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Олівер-Буд» до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення передано на повторний автоматичний розподіл справ між суддями.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.04.2017 року прийнято до провадження адміністративну справу №826/8728/16 суддею Шрамко Ю.Т. та призначено справу до судового розгляду.

19.06.2017 року представником позивача у судовому засіданні подано заяву про уточнення позовних вимог, яку прийнято судом.

У призначеному судовому засіданні 10.10.2017 представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, та просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог та просив відмовити у задоволенні позову повністю з мотивів, що наведені у письмових запереченнях на адміністративний позов.

При цьому, від позивача та представника відповідача подано клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів, яке прийнято судом.

Згідно з частиною 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), у редакції, яка діяла на час вчинення відповідної процесуальної дії, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи положення частини 4 статті 122 КАС України, беручи до уваги, що особами, які беруть участь у справі подано клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів, у судовому засіданні 10.10.2017, суд ухвалив перейти до розгляду справи у письмовому провадженні.

Разом з тим, 15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані особами, які беруть участь у справі, документи, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.10.2015 року між позивачем та контролюючим органом укладено договір про визнання електронних документів №1, що підтверджується квитанцією №2 (Т.1, арк.11-14).

Так, з 15.02.2016 по 17.02.2016 позивачем надсилалися податкові накладні №1,2,3,4, проте, згідно з квитанціями, вказані податкові накладні за січень 2016 року не прийняті з зазначенням: «можливо, розірвано Договір про визнання електронної звітності» (Т.1, арк. 16-21, 23, 26).

Згідно з квитанціями №1, діючий договір від 16.10.2015 року є присутнім та чинним, сертифікат директора із діючого договору є також чинним (Т.1, арк. 22, 24-25).

Водночас, 18.02.2016 року позивач уклав з відповідачем новий договір про визнання електронних документів №1 від 18.02.2016 року, проте відповідно до зворотної квитанції №1, контролюючий орган не прийняв новий договір, оскільки станом на 18.02.2016 року діє договір про визнання електронних документів від 16.10.2015 року (Т.1, арк. 30-33).

19.02.2016 року розірвано діючий договір, а новий договір прийнято до розгляду, відповідно до квитанції №1 (Т.1, арк. 34).

З 19.02.2016 по 21.03.2016 позивачем надсилалися до контролюючого органу податкові накладні від 15.02.2016 року та 25.02.2016 року, проте, згідно з наявних у матеріалах справи квитанцій, позивачеві було відмовлено з зазначенням, що «Блок даних. Невірний підпис-сертифікат відсутній в базі сертифікатів» (Т.1, арк. 35-60).

22.03.2016 року відповідачем підписано договір про визнання електронних документів від 18.02.2016 року та прийнято податкові накладні від 15.02.2016 року та 25.02.2016 року (Т.1, арк. 61).

22.04.2016 року посадовими особами контролюючого органу проведено камеральну перевірку даних податкової звітності з податку на додану вартість та даних ЄРПН позивача за лютий 2016 року, за результатами якої складено акт перевірки від 22.04.2016 року №466/26-59-12-01-50 (Т.1, арк. 62-63).

За результатами перевірки встановлено порушення позивачем граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних за лютий 2016 року.

Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 18.05.2016 року №002434/201/1105, згідно з яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 88 050,01 грн. (Т.1, арк. 64).

Спірні правовідносини регулюються ст.ст. 19, 55, Конституції України, Податковим кодексом України від 02.12.2010 року №2755-VI (далі - ПК України), Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 року № 1246 (далі – Порядок №1246), у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У силу зазначених вище приписів позивач звернувся з позовом до суду для оскарження дій та рішень органів державної влади, а саме: Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Відповідно до підпункту 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 ПК України Єдиний реєстр податкових накладних - це реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконаної влади, що реалізує державну податкову політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 ПК України платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У силу пункту 201.4 статті 201 ПК України податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов’язань продавця.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (абзац 1, 2 пункт 201.10 стаття 201 ПК України).

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання (абзац 10 пункт 201.10 стаття 201 ПК України).

У силу підпункту 120 1.1 пункту 120.1 статті 120 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації на 61 і більше календарних днів.

Зі змісту акту перевірки від 04.05.2016 року вбачається, що позивачем порушено вимоги пункту 201.10 статті 201 ПК України, а саме: недотримання законодавчо визначених граничних термінів реєстрації податкових накладних за лютий 2016 року в Єдиному реєстрі податкових накладних: до 15 календарних днів на загальну суму податку на додану вартість 213 833,33 грн.; від 16 до 30 календарних днів на загальну суму податку на додану вартість 333 333,32 грн.

Відповідно до положень абзацу 4 пункту 201.10 статті 201 ПК України, підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Згідно з абзацом 8 пункту 201.10 статті 201 ПК України, якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

Згідно з пунктом 9 Порядку №1246, причиною відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації є: 1) наявність помилок під час заповнення податкової накладної; 2) відсутність в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; 3) факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; 4) порушення вимог щодо наявності суми податку, обчисленої відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); 5) порушення вимог, установлених пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 Податкового кодексу України.

На виконання вимог податкового законодавства, з 15.02.2016 по 17.02.2016 позивачем надсилалися податкові накладні №1,2,3,4, проте, згідно з квитанціями, вказані податкові накладні контролюючим органом не прийняті з зазначенням: «можливо, розірвано Договір про визнання електронної звітності». Граничний термін подання податкової звітності за січень 2016 для позивача встановлений до 22.02.2016 року (Т.1, арк. 21).

При цьому, згідно з квитанціями №1, діючий договір від 16.10.2015 року є присутнім та чинним, сертифікат директора із діючого договору є також чинним (Т.1, арк. 16-26).

З пояснень позивача, викладених у позовній заяві вбачається, що під час з’ясування 15.02.2016 року обставин неприйняття податкових накладних позивача, останньому повідомили про технічну несправність бази (Т.1, арк. 6).

Крім того, 18.02.2016 року позивач уклав з відповідачем новий договір про визнання електронних документів №1 від 18.02.2016 року, проте відповідно до зворотної квитанції №1, контролюючий орган не прийняв новий договір, оскільки станом на 18.02.2016 року діє договір про визнання електронних документів від 16.10.2015 року (Т.1, арк. 30-33).

Відтак, суд дійшов висновку, що на час подання позивачем податкової звітності до контролюючого органу, договір про визнання електронних документів від 16.10.2015 року був діючим, оскільки були відсутні підстави встановлені договором для одностороннього розірвання вказаного договору, а саме: ненадання платником податків посиленого сертифіката відкритого ключа замість скасованих та зміни платником місця реєстрації. Також, вказане підтверджується квитанціями отриманими позивачем за наслідком надіслання податкової звідності до контролюючого органу.

19.02.2016 року розірвано діючий договір, а новий договір прийнято до розгляду, відповідно до квитанції №1 (Т.1, арк. 34).

Водночас, з 19.02.2016 по 21.03.2016 позивачем надсилалися до контролюючого органу податкові накладні від 15.02.2016 року та 25.02.2016 року, проте, згідно з наявних у матеріалах справи квитанцій, позивачеві було відмовлено з зазначенням, що «Блок даних. Невірний підпис-сертифікат відсутній в базі сертифікатів» (Т.1, арк. 35-60).

Так, 22.03.2016 року відповідачем підписано договір про визнання електронних документів від 18.02.2016 року та прийнято податкові накладні від 15.02.2016 року та 25.02.2016 року (Т.1, арк. 61).

Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідно до Роз’яснення Міністерства доходів та зборів України від 18.07.2014 року, термін розгляду договору «Про визнання електронних документів» з боку органів Міндоходів - до 5 робочих днів.

У той же час, відповідач розглядав договір про визнання електронних документів від 18.02.2016 року у період з 19.02.2016-22.03.2016, при цьому, будь-яких пояснень позивачеві щодо порушення строку розгляду вказаного договору надано не було.

Таким чином, реєстрація накладних, яка відбулась 22.03.2016 року не є наслідком протиправних дій позивача, оскільки ним вжито всіх можливих заходів для проведення своєчасної реєстрації податкових накладних, зокрема, їх було надіслано на реєстрацію у встановлені Податковим кодексом України строки, а також у встановлений граничний строк для надіслання податкової звітності вчинено спробу переукласти договір про визнання електронних документів.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідачем, як суб’єктом владних повноважень, доказів протилежного суду не надано, а у письмових запереченнях контролюючого органу таких не міститься.

За умови дотримання платником податків вище вказаних вимог ПК України, посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом (пункт 49.9 статті 49 ПК України).

Внаслідок викладеного, суд дійшов висновку, що посадовими особами контролюючого органу порушено вимоги податкового законодавства та необґрунтовано не прийнято податкові документи позивача за спірний період, а тому, прийняте за наслідком камеральної перевірки податкове повідомлення-рішення від 18.05.2016 року №002434/201/1105 яким до позивача застосовано штрафні санкції є таким, що підлягає скасуванню, а податкові накладні вважаються такими, що подані позивачем у день їх фактичного отримання відповідачем, а саме: 15.02.2016 та 25.02.2016.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб’єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до положень частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У силу частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 242 КАС України встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з’ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Суд також звертає увагу, що відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову, суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправним та скасування індивідуального акту чи окремих його положень, відтак, суд вважає за доцільне, задовольняючи позов викласти зміст резолютивної частини, з урахуванням специфіки позовних вимог, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи квитанції від 07.06.2016 року №11, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 2 756,00 грн.

Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд вказує про присудження на користь позивача судових витрат у розмірі 2 756,00 грн.

Керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Олівер-Буд» (місцезнаходження: 01001, місто Київ, вулиця Михайлівська, будинок 18, літера В, ) до Державної податкової інспекції в Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві (місцезнаходження: 03056, місто Київ, провулок Політехнічний, 5-а; ) - задовольнити у повному обсязі.

2. Визнати протиправними дії відповідача щодо неприйняття податкових накладних для реєстрації від 15.02.2016 року №1,2,3,4 та від 25.02.2016 року №5,6,7, що подавалися 15.02.2016 року та 25.02.2017 року та вважати такими, що прийняті у день їх фактичного подання.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 18.05.2016 року №002434/201/1105.

4. Присудити на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Олівер-Буд» здійснені та документально підтверджені судові витрати у розмірі 2756,00 грн. (дві тисячі сімсот п’ятдесят шість гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Шрамко