Справа № 813/2806/17
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2018-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/СК-8/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Кухтея Р.В., Попка Я. С.;

за участю секретаря судового засідання - Джули В. М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2018 року про повернення позовної заяви в справі № 813/2806/17 (головуючий суддя - Брильовський Р. М., м. Львів) за позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної ради про визнання дій протиправними, стягнення шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Львівським окружним адміністративним судом було зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Львівської обласної ради про визнання дій Львівської обласної ради протиправними, стягнення моральної шкоди.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2017 року позовну заяву залишено без руху з мотивів несплати судового збору в розмірі 3520,00 грн., а позивачу надано строк до 21 серпня 2017 року для усунення зазначеного недоліку.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду України від 23 серпня 2017 року відмовлено в задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду України від 23 серпня 2017 року позовна заява повернута позивачу.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивачем - ОСОБА_1, подано апеляційну скаргу, яка мотивована тим, що суд з формальних причин постановив оскаржувану ухвалу, так як оскільки її сім'я є малозабезпеченою, підлягало задоволенню клопотання про звільнення від сплати судового збору. Тому просить скасувати ухвалу Львівського окружного адміністративного суду України від 23 серпня 2017 року, а справу направити для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

Позивач, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги підтримала, просить її задовольнити та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник відповідача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги заперечила та просить відмовити в задоволенні такої.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а оскаржувана ухвала скасуванню, виходячи з наступного.

Встановлено, що ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з мотивів несплати судового збору.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2017 року позовну заяву повернуто позивачеві, оскільки останній у встановлений судом строк не усунув недоліки позовної заяви.

Постановляючи оскаржуване судове рішення, суддя виходив з того, що позивачем не були виконані вимоги ухвали від 04 серпня 2017 року та не сплачено судовий збір, а ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2017 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати цього судового збору.

Проте, колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та нормам процесуального права, виходячи з наступного.

Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України (в редакції, чинній з 15.12.2017), провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Частиною 1 статті 108 КАС України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у ній зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Пунктом 1 частини третьої статті 108 КАС України встановлено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Повертаючи апеляційну скаргу суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви, натомість подано клопотання про звільнення від сплати судового збору, але окремою ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2017 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено.

Вищевказана ухвала про відмову в звільненні від сплати судового збору в справі № 813/2806/17 також була оскаржена позивачем в апеляційному порядку.

Встановлено, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2017 року з питань сплати судового збору в справі № 813/2806/17 скасовано, та постановлено направити справу № 813/2806/17 для продовження розгляду до Львівського окружного адміністративного суду.

Відтак, колегія суддів суду апеляційної інстанції вказує, що оскільки ухвала про відмову в звільненні від сплати судового збору є скасованою, підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1 немає, а тому ухвала Львівського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2017 року, якою позовну заяву було повернуто позивачеві також підлягає скасуванню із подальшим направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Згідно ч.2 ст. 6 КАС України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Європейський суд з прав людини вказує, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У Рішенні Європейського суду з прав людини від 08.04.2010 у справа «Меньшакова проти України» (Заява № 377/02) у п.52 «Суд повторює, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом (Рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ЕСПЛ 2002-ІІ)».

У справі «Мушта проти України» ЄСПЛ нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

За таких обставин, з врахуванням вказаних законодавчих положень та п.4 ч.1 ст.320 КАС України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суддя суду першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви, що унеможливило доступ позивача до правосуддя, а тому оскаржувана ухвала судді суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 250, 308, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2018 року про повернення позовної заяви в справі 813/2806/17 - скасувати.

Справу № 813/2806/17 направити для продовження розгляду до Львівського окружного адміністративного суду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
Я. С. Попко
Повне судове рішення складено 19 листопада 2018 року.