Справа № 812/1267/18
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2018-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

15 листопада 2018 року справа №812/1267/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Геращенко І.В., Компанієць І.Д., розглянувши апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 липня 2018 року у справі № 812/1267/18 (головуючий суддя І інстанції Свергун І.О.), складене у повному обсязі 16 липня 2018 року у м. Сєвєродонецьку Луганської області, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Ровенькиантрацит до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19 лютого 2018 року № НОМЕР_1 про застосування штрафу на суму 24 249,74 гривень,-

В С Т А Н О В И В :

До Першого апеляційного адміністративного суду надійшла апеляційна скарга Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (надалі Офіс ВПП ДФС) на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 липня 2018 року.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2018 року апеляційну скаргу залишено без руху, встановлено строк для усунення виявлених недоліків апеляційної скарги протягом десяти днів з наступного дня після отримання копії цієї ухвали шляхом направлення на адресу Першого апеляційного адміністративного суду оригіналу документу про сплату судового збору у розмірі 2643 грн. (а.с. 157-158).

12 листопада 2018 року на адресу Першого апеляційного адміністративного суду від апелянта надійшло клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції в якому апелянт посилається на те, що Офіс ВПП ДФС звернувся з апеляційною скаргою у строки, передбачені чинним процесуальним законодавством, однак через технічну помилку, яка сталась під час доставки апеляційної скарги до адресата, зазначена апеляційна скарга випадково потрапила безпосередньо до Донецького апеляційного адміністративного суду. На підтвердження того факту, що апеляційна скарга на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 липня 2018 року направлялась апелянтом саме 10.08.2018 року, апелянт надав до суду копію першої сторінки первинно поданої апеляційної скарги із штампом її отримання Донецьким апеляційним адміністративним судом 10.09.2018 року та копію ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2018 року, відповідно до якої апеляційна скарга Офісу ВПП ДФС повернуто апелянту без розгляду із доданими до скарги матеріалами. На підставі зазначеного, апелянт просив визнати причини пропуску строку на апеляційне оскарження поважними та поновити строк.

Крім того, 12 листопада 2018 року на адресу Донецького апеляційного адміністративного суду від апелянта надійшло клопотання про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги. Клопотання обґрунтоване тим, що необхідний додатковий час для вирішення питання щодо виділення коштів на сплату судового збору.

Що стосується клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження спірного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає, що таке клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Що стосується клопотання апелянта про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Суд зазначає що, відповідно до ч.2 ст.169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Тобто, в даному випадку загальний строк для усунення недоліків не може перевищувати десяти днів та такий доступ до суду обмежений Законом.

Дотримання строків оскарження судового рішення є однією із гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків.

Пунктом 2 частини 3 статті 2 КАС України, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом віднесено до основних засад (принципів) адміністративного судочинства, зміст якого розкриває стаття 8 цього Кодексу й визначає, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом. Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників судового процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Частина 2 статті 44 КАС України передбачає обов'язок осіб, які беруть участь у справі (учасників справи), добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки, зокрема, щодо сплати судового збору.

З метою виконання процесуального обов'язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії.

Це стосується і суб'єктів владних повноважень, які фінансуються з Державного бюджету України, зокрема, в частині видатків на оплату судового збору, тому держава повинна створити належні фінансові можливості і заздалегідь передбачити відповідні кошти на вказані цілі у кошторисах установ, а особа, яка утримується за рахунок Державного бюджету України, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів, якими можна було б забезпечити сплату судового збору.

Отже, відсутність відповідного бюджетного фінансування щодо видатків на оплату судового збору не можуть впливати на дотримання строку апеляційного оскарження судових рішень.

У пункті 74 Рішення у справі "Лелас проти Хорватії" і пункті 70 Рішення у справі "Рисовський проти України" ЄСПЛ підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування" та пояснив його практичне значення, зокрема, зазначивши, що держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов'язків. Іншими словами, ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу. Принцип "належного урядування" передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, "Онер'їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер'їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), п. 119).

Суд вважає, що у апелянта було достатньо часу для вирішення питання щодо сплати судового збору, з урахуванням того, що оскаржуване рішення Донецького окружного адміністративного суду прийнято 11 липня 2018 року.

Суд також зазначає, що обмежене фінансування бюджетної установи не може бути самостійною підставою для продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги у частині сплати судового збору.

Крім того, з клопотання скаржника вбачається, що фінансування видатків здійснюється.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що Офіс ВПП ДФС, який утримується за рахунок державного бюджету має використовувати виділені їй з бюджету видатки на потреби установи ефективно та раціонально.

Таким чином, право на апеляційне оскарження судового рішення Офіс ВПП ДФС має реалізовувати з огляду на доцільність такого права та наявне фінансування на відповідні потреби, що надаються з державного бюджету.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «CASE OF KREUZ v. POLAND», заява № 28249/95, «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

В даному випадку, строк для усунення недоліків - 10 днів є максимальним для усунення недоліків та саме цей строк не підлягає продовженню відповідно до приписів ч. 2 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, відтак, підстав для задоволення клопотання не має.

Копію ухвали від 23 жовтня 2018 року апелянтом отримано 29 жовтня 2018 року, що вбачається з відмітки на повідомленні про поштове відправлення (а.с. 158)

Останній день для усунення недоліків апеляційної скарги сплинув 08 листопада 2018 року.

У встановлений судом строк недоліки апеляційної скарги усунуті не були, судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції не сплачено, що підтверджується довідкою про відсутність даних в реєстрі підтверджень оплат із Казначейства про зарахування судового збору станом на 12 листопада 2018 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 298 Кодексу адміністративного судочинства України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 296 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 169 цього Кодексу.

За приписами п.1 ч.4 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відповідно до ч. 6 ст. 298 Кодексу адміністративного судочинства України про повернення апеляційної скарги постановляється ухвала, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

У звязку із невиконанням ухвали Першого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2018 року, суд дійшов висновку про необхідність повернення апеляційної скарги Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, що не позбавляє його права на повторне звернення з апеляційною скаргою в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст. 169, 296, 298, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 липня 2018 року у справі № 812/1267/18 - відмовити.

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 липня 2018 року у справі № 812/1267/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Ровенькиантрацит до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19 лютого 2018 року № НОМЕР_1 про застосування штрафу на суму 24 249,74 гривень - повернути апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 листопада 2018 року.

Судді Т.Г. Арабей

ОСОБА_1

ОСОБА_2