Справа № 540/2143/18
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2018-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2018 р.м. ХерсонСправа № 540/2143/18
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною відмову відповідача в призначенні та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги за вислугу років відповідно до п. 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення;

- зобов'язати відповідача здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги за вислугу років відповідно до п. 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Ухвалою від 18.10.2018 року відкрито спрощене провадження у справі та розгляд справи призначений без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 21.09.2018 року звернулася до відповідача із заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій. Відповідач відмовив позивачу у призначенні та виплаті вказаної допомоги посилаючись на те, що посада викладача у позашкільних навчальних закладах Переліком не передбачена. Позивач зазначає, що вона має необхідний стаж роботи, оскільки з 04.10.1980 року по 14.10.1986 року працювала викладачем по класу фортепіано студії Обласного будинку вихователя, а з 16.10.1986 року по теперішній час працює викладачем дитячої музичної школи № 3 м. Херсона, тому відповідно до чинного законодавства має право на виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав, про свою правову позицію суд не повідомив. Про обов'язок надати відзив по справі з належним чином завіреними копіями матеріалів пенсійної справи відповідач повідомлений належним чином у спосіб надіслання ухвали про відкриття прощеного позовного провадження від 18.10.2018 року, що підтверджується повідомленням про вручення 23.10.018 року поштового відправлення №460.

Пунктом 2 частинами 1 статті 263 КАС України визначено, що суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи, зокрема, щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно із ч.ч. 2, 3 ст. 263 КАС України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Заявами по суті справи є позов та відзив.

Таким чином, суд розглядає адміністративну справу у письмовому провадженні без повідомлення її учасників.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

21.09.2018 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявою про нарахування та виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

09.10.2018 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області надіслано позивачу лист № 583/Л-99-1, яким повідомлено про відмову у призначенні та виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій з посиланням на Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Порядок обчислення трудового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, за її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1191 від 23.11.2011 року, за змістом яких для отримання грошової допомоги необхідно мати (для чоловіків 35 років, а для жінок 30 років страхового стажу) на посадах, що дають право на пенсію за вислугу років. Як зазначає відповідач у своєму листі від 09.10.2018 року, згідно із матеріалами пенсійної справи страховий стаж ОСОБА_1 становить 40 років 10 місяців 01 день, в тому числі викладачем дитячої музичної школи № 3 м. Херсона з 16.10.1986 року по 30.06. 2017 року (30 років 08 місяців 16 днів). Згідно зі статутом Дитячої музичної школи № 3 м. Херсона, даний музичний заклад безпосередньо підпорядкований управлінню культури Херсонської міської ради та належить до системи позашкільної освіти. Оскільки посада викладача у позашкільних навчальних закладах Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років не передбачена, то період роботи ОСОБА_1 на посаді викладача ДМШ № 3 м. Херсона не підлягає зарахуванню до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, відтак відсутні підстави для призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

Не погодившись з відмовою відповідача у призначенні та виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, позивач звернулась до суду за захистом порушеного права.

Надаючи оцінку законності відмови відповідача у виплаті грошової допомоги, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спеціальними законами, які визначають принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування є Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) та Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII).

За змістом ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - це період, протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі, не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно із п. "е" ст. 55 Закону № 1788-XII право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

За змістом статті 29 Закону України "Про освіту" від 23.05.1991 року № 1060-XII, в редакції, що діяла на час призначення позивачу пенсії, позашкільна освіта разом із загальною середньою, професійно-технічною, вищою та іншими освітами становить структуру (систему) освіти в Україні.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про позашкільну освіту", позашкільна освіта є складовою системи безперервної освіти, визначеної Конституцією України, Законом України "Про освіту", цим Законом, і спрямована на розвиток здібностей та обдарувань вихованців, учнів і слухачів, задоволення їх інтересів, духовних запитів і потреб у професійному визначенні.

Пунктом 6 Переліку типів позашкільних навчальних закладів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2001 року № 433 початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші) віднесені до позашкільних навчальних закладів.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про позашкільну освіту" педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугу років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Суд зазначає, що відповідно до Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 року № 963, посади вчителів, викладачів всіх спеціальностей, інструкторів фізкультури, методистів належать до категорії педагогічних працівників.

Таким чином, аналіз зазначених норм чинного законодавства дає підстави для висновку про віднесення викладачів музичних шкіл до педагогічних працівників позашкільних навчальних закладів, які за наявності педагогічного стажу не менше 25 мають право на пенсію за вислугу років.

Беручи до уваги зазначене вище, суд вважає, що в розумінні п. "е" ст. 55 Закону №1788-XII до спеціального стажу в галузі освіти віднесено педагогічний стаж, і право на пенсію за вислугу років мають особи, які пропрацювали на посадах учителів чи викладачів у тому числі і в позашкільних навчальних закладах.

У рішенні від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 Конституційним Судом України зазначено, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.09.2005 року № 5-рп/2005 наведено тлумачення поняття "звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина", що міститься в частині третьої статті 22 Конституції України, згідно з яким конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. У традиційному розумінні, визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Конституційний Суд України також підкреслив, що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників на військові й службі, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Одним із основних аспектів відповідальності держави перед людиною є забезпечення чіткого виконання законів, прийнятих її законодавчими органами.

Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 встановлені заклади освіти і посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років - у позашкільних навчальних закладах: директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи. Посада викладача цим Переліком не передбачена, однак за дорученням Кабінету Міністрів України від 06.01.1995 року № 397/21 дія зазначеної постанови поширена, в тому числі і на викладачів шкіл мистецтв без внесення змін до постанови.

Варто відмітити, що не внесення посади викладачів музичних шкіл до Переліку у той час, як даний Перелік містить посади художніх керівників, керівників гуртків, секцій, студій позашкільних навчальних закладів, призводить до звуження прав та соціальних гарантій викладачів музичних шкіл, як педагогічних працівників позашкільного навчального закладу, гарантованих Конституцією України та Законом України "Про освіту".

З огляду на зазначене дорученням Кабінету Міністрів України від 06.01.1995 року №397/21 дія постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 була поширена на викладачів музичних шкіл з метою поновлення права даної категорії педагогічних працівників.

Відповідно до п. 7-1 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Беручи до уваги зазначене вище, суд вважає, що стаж роботи позивача на посаді викладача музичної школи більше 30 років, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону №1788-XII, дає їй право при призначенні пенсії за віком отримати грошову допомогу, відтак дана обставина повинна була враховуватися при розгляді відповідачем заяви про виплату грошової допомоги, незважаючи на те, що посада викладача музичної школи прямо не передбачена Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Отже, відмова відповідача у виплаті позивачу грошової допомоги є протиправною.

Відповідно до п. 2 Порядку обчислення страхового стажу до страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1191 (далі - Порядок № 1191), до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".

Згідно із п. 5 Порядку № 1191 грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року, призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Також, відповідно до п. 6 Порядку № 1191 для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно зі статтями 27 і 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" станом на день її призначення.

Згідно із п. 7 Порядку № 1191 виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Суд встановив, що згідно записів трудової книжки позивача, у період з 16.10.1986 року по 30.06.2017 року, тобто 30 років 08 місяців 16 днів, ОСОБА_1 працювала викладачем в дитячій музичній школі № 3 м. Херсона. Всього страховий стаж роботи позивача складає 40 років 10 місяців 01 день.

До виходу 05.05.2017 року на пенсію за віком позивач жодної пенсії не отримувала. На час виходу на пенсію за віком працює на посаді, яка дає право на пенсію за вислугу років (викладач в Дитячій музичній школі № 3 м. Херсона), має необхідний педагогічний стаж роботи 30 років.

Таким чином, оскільки позивач в спірний період працювала на посаді викладача, яка віднесена до посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років, відтак позивач має страховий стаж не менше 30 років, що дає підстави для застосування до неї п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та зобов'язання відповідача здійснити нарахування та виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, правомірності свого рішення про відмову у призначенні та виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" належним чином не довів.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 74 КАС України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч. 1 ст. 90 КАС України).

Позивач належним доказами підтвердив правомірність своїх вимог.

За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного Управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (, 73005, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6) в призначенні та виплаті ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1, АДРЕСА_1) грошової допомоги за вислугу років відповідно до п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Зобов'язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (, 73005, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1, АДРЕСА_1) грошову допомогу за вислугу років відповідно до п. 7-1 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (, 73005, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1, АДРЕСА_1) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1409 (одна тисяча чотириста дев'ять) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кисильова О.Й.

кат. 10.2.4