Справа № 320/5248/18
Суддя: Харченко С.В.
Дата ухвалення: 2018-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2018 року м. Київ Справа № 320/5248/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Харченко С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
доБориспільського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області
провизнання протиправними дій та постанови, її скасування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Бориспільського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, в якому просить суд: визнати протиправними дії старшого державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Маркульчак Вікторії Володимирівни, що виявились у стягненні з позивача на користь територіального органу Державної виконавчої служби України виконавчого збору у сумі 119568,15 грн; визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про стягнення виконавчого збору від 14.09.2018 ВП № 56859082.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до положень частини другої статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII виконавчий збір справляється лише з фактично стягнутої чи повернутої боржником суми, а відтак у відповідача відсутні законодавчі підстави стосовно стягнення з позивача виконавчого збору з огляду на повернення виконавчого документу стягувачу за його заявою.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.11.2018 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі № 320/5248/18 та призначено судове засідання на 15.11.2018 об 11 год. 00 хв.

У судове засідання, призначене на 15.11.2018, сторони не з'явились, були своєчасно та належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи у відповідності до приписів статті 268 Кодексу адміністративного судочинства.

Від представника позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У свою чергу причини неявки представника відповідача у судове засідання суду невідомі. Письмових клопотань про розгляд справи за відсутності представника відповідача або про відкладення судового засідання із повідомленням причин неявки до суду не надходило. Крім того, правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався, жодних доказів поважності причин його неподання суду не надав.

Зважаючи на те, що в силу приписів частини третьої статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін (їх представників) за наявними у справі матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Бориспільського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 27.07.2018 ВП № 56859082 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса від 21.06.2018 № 1420 та зобов`язано ОСОБА_1 подати декларацію про доходи та майно.

Крім того, наведеним вище документом постановлено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 119568,15 грн.

Постановою Бориспільського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 14.09.2018 ВП № 56859082 виконавчий документ повернуто стягувачу - Акціонерному товариству "Райффайзен Банк Аваль" - на підставі його заяви від 22.08.2018 вх. № 14405.

У цей же день Бориспільським міськрайонним відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області прийнято постанову про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 119568,15 грн.

Позивач стверджує, що виконавчий збір справляється лише з фактично стягнутої чи повернутої боржником суми, а відтак законодавчі підстави стосовно стягнення з нього виконавчого збору з огляду на повернення виконавчого документу стягувачу на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII, відсутні.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закону № 1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення за заявою стягувача про примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону (пункт 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до частини п'ятої статті 26 Закону № 1404-VIII (у редакції, чинній на момент відкриття виконавчого провадження), виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

У свою чергу згідно з частиною першою статті 27 Закону № 1404-VIII, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

Частиною другою цієї ж статті (у редакції, чинній на момент винесення постанови про стягнення виконавчого збору) передбачено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

В силу положень частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 37 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

При цьому виключний перелік підстав та умови, за наявності яких виконавчий збір не стягується, передбачено частинами п'ятою та дев'ятою статті 27 Закону № 1404-VIII.

Так, виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Крім того, виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Під час розгляду даної адміністративної справи судом встановлено, що на виконанні Бориспільського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області перебувало виконавче провадження № 56859082 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса від 21.06.2018 № 1420.

Як вже зазначалось судом вище, постановою Бориспільського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 14.09.2018 ВП № 56859082 вказаний вище виконавчий документ за заявою Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" від 22.08.2018 вх. № 14405 повернуто стягувачу на підставі положень пункту 1 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем обґрунтовано застосовано наслідки повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII, згідно з якими державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом, за умови, якщо виконавчий збір не стягнуто.

У свою чергу посилання позивача на приписи частини другої статті 27 Закону № 1404-VIII (в редакції, яка діяла до 27.08.2018), відповідно до якої виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, не приймається судом до уваги, оскільки вказана норма на момент виникнення спірних правовідносин зазначала змін та була викладена у новій редакції.

Крім того, висновки, викладені Верховним Судом у постанові від 15.02.2018 у господарській справі № 910/1587/13, які позивач наводить в обґрунтування протиправності оскаржуваної постанови, не можуть бути враховані судом під час розгляду даної справи, оскільки вони ґрунтуються на застосуванні положень Закону № 1404-VIII, які станом на час виникнення спірних правовідносин втратили чинність.

При цьому, судом встановлено, що обмеження, визначені частинами п'ятою та дев'ятою статті 27 Закону № 1404-VIII, що не дають державному виконавцю права на стягнення з боржника виконавчого збору, відсутні.

Зважаючи на те, що під час розгляду даної справи судом встановлено відсутність в діях відповідача та його посадових осіб порушень вимог Закону № 1404-VIII під час винесення постанови про стягнення з позивача виконавчого збору, вимоги позивача про визнання протиправними дій та скасування оскаржуваної постанови суд вважає необґрунтованими та безпідставними.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, а доказів понесення ним витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, суду не надано, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 143, 194, 242-246, 250, 255, 268, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано в установлені строки.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення (складання).

Суддя Харченко С.В.