Справа № 808/2529/18
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2018-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

30 жовтня 2018 року о/об 12 год. 50 хв.Справа № 808/2529/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., за участю секретаря судового засідання Малої Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69000, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, )

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

за участі сторін:

позивача - не прибув

представника відповідача - Корольов О.О.

(діє на підставі довіреності № 255/08-01-49-05 від 12.10.2018 року)

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № 5-4902-0826 (форма "ф") від 22 лютого 2018 року.

Ухвалою судді від 10 вересня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін та призначено судове засідання на 02 жовтня 2018 рокую.

02 жовтня 2018 року, ухвалою суду відкладено розгляд адміністративної справи 808/2529/18 та призначено судове засідання по адміністративній справі на 30 жовтня 2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві та у відповіді на відзив зазначає наступне, що відповідачем грубо порушені норми чинного законодавства, а отже податкове повідомлення - рішення підлягає скасуванню. Зазначає, що податкове повідомлення - рішення по податку на нерухоме майно за 2016 рік повинно бути прийнято та направлено до 01 липня 2017 року, однак оскаржуване податкове повідомлення - рішення відправлено поштою поза межами встановленого законом терміну. Також зазначає, що за результатами розгляду скарги контролюючим органом прийнято рішення, яким ДФС України скасувала податкове повідомлення - рішення в частині в сумі 3307,20 грн., а в іншій частині залишено без змін. Проте будь якого нового податкового повідомлення - рішення на адресу позивача не надходило та не отримував. Таким чином, при прийняті оскаржуваного податкового повідомлення - рішення №5-4902-0826 (форма "ф") від 22 лютого 2018 року контролюючий орган не дотримався вимог Податкового кодексу України, що є підставою для визнання рішення протиправним. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Позивач в судове засідання 30 жовтня 2018 року не прибув, причини неприбуття суду не повідомив. Про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Відповідно до вимог частини 1 статті 205 КАС України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків визначених цією статтею.

Позивач належним чином повідомлений про дату судового засідання, але до суду не прибув без поважних причин.

Представник Головного управління державної фіскальної служби у Запорізькій області в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав викладених у поданому 02 жовтня 2018 року відзиві. В обґрунтування заперечень зазначив, що за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 податкове повідомлення - рішення скасовано в частині 3307,20 грн. З урахуванням вимог пункту 55.1 статті 55 та підпункту 60.1.3 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України, позивачу направлено нове податкове повідомлення - рішення на суму 37203,57 грн. Щодо оскарження податкового повідомлення - рішення № 5-4902-0826 (форма "ф") від 22 лютого 2018 року відповідач зазначив, що воно не створює для позивача юридичних наслідків, оскільки не змінює обсягу його прав та обов'язків, оскільки є відкликаною, а отже не може бути предметом оскарження до адміністративного суду. Просив в задоволені позовної заяви відмовити в повному обсязі.

Відповідно до статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) 30 жовтня 2018 року в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину рішення та оголошено про час виготовлення рішення у повному обсязі.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази позивача та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Головне управління державної фіскальної служби у Запорізькій області згідно підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України винесено податкове повідомлення-рішення форми "Ф" №5-4802-0826 від 22 лютого 2018 року, в якому визначив ОСОБА_1 податкове зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами за 2016 рік у сумі 40510,77 грн.

Податкове повідомлення - рішення №5-4802-0826 від 22 лютого 2018 року та розрахунок податкового зобов'язання направлено засобами поштового зв'язку, яке отримано 28 березня 2018 року, про що сторонами не заперечувалось.

Згідно з підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України, платниками податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до підпункту 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Згідно з підпунктом 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України, база оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням - рішенням оскаржив його в адміністративному порядку до Державної фіскальної служби України.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 05 червня 2018 року №8016/Т199-99-11-02-01-14, керуючись главою 4 Податкового кодексу України, скасовано податкове повідомлення - рішення ГУ ДФС у Запорізькій області від 22 лютого 2018 року №5-4902-0826 в частині 3307,2 грн., а в іншій частині зазначене податкове повідомлення - рішення залишає без змін, а скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково. Зазначивши, що оскільки відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у 2016 році за позивачем обліковується житловий будинок загальною площею 562,8 кв.м. тому нарахування податку на нерухоме майно на підставі таких даних є правомірним. Водночас, ГУДФС у Запорізькій області не враховано вимоги підпункту «б» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України при винесенні податкового повідомлення - рішення від 22 лютого 2018 року №5-4902-0826 ОСОБА_1, тому сума податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік повинна становити 37203,5 грн. (562,8 кв.м. - 120 кв.м.) х 27,56 грн.) + 25000 грн.).

Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення є відкликаним.

Та на вказані обставини представником відповідача надано до матеріалів справи корінець податкового повідомлення рішення форми «Ф» №-0826 від 26 червня 2018 року, в якому визначено ОСОБА_1 податкове зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами за 2016 рік у сумі 37203,57 грн. та розрахунок податкового зобов'язання, які направлено засобами поштового зв'язку, та отримано 25 липня 2018 року, про що в матеріалах справи наявні докази.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пункту 41.1. статті 41 Податкового кодексу України, контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з статтею 36 Податкового кодексу України, податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до пунктів 56.1 та 56.2 статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Пунктом 56.10 статті 56 Податкового кодексу України визначено, що рішення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, прийняте за розглядом скарги платника податків, є остаточним і не підлягає подальшому адміністративному оскарженню, але може бути оскаржене в судовому порядку.

Відповідно пункту 55.1 статті 55 Податкового кодексу України встановлено, що податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов'язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства.

Згідно з підпунктом 60.1.2 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов'язання або податкову вимогу.

У випадках, визначених підпунктом 60.1.2 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування такого податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги (пункт 60.3 статті 60 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 3 розділу ІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 28 грудня 2015 року № 1204, податкове повідомлення-рішення складається за кожним окремим податком, збором разом із штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) або штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), передбаченими Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією (штрафом) та пенею за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у тому числі за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 розділу V Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень - рішень платникам податків, податкове повідомлення - рішення вважається відкликаним, якщо контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення - рішення

У випадках, визначених підпунктом 1 пункту 1 цього розділу, податкове повідомлення - рішення вважається відкликаним з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування такого податкового повідомлення-рішення (пункту 2 розділу V Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків).

З огляду на викладені обставини та виходячи з положень підпункту 60.1.2 пункту 60.1, пункту 60.3 статті 60 Податкового кодексу України, пунктів 1, 2 розділу V Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень - рішень платникам податків суд зазначає, що податкове повідомлення - рішення № 5-4902-0826 (форма "ф") від 22 лютого 2018 року є відкликаним з дня прийняття рішення №8016/Т199-99-11-02-01-14 від 05 червня 2018 року Державною фіскальною службою України та у зв'язку з складанням податкового повідомлення - рішення № 0826 від 26 червня 2018 року, з визначенням податкового періоду за 2016 рік.

Щодо тверджень позивача, що оскаржуване податкове - повідомлення рішення за податковий період 2016 рік, повинно бути надіслано до 01 липня 2017 року на виконання норм підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України, суд зазначає наступне.

Підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Але, нормами Податкового кодексу України не встановлено механізм відповідальності посадових осіб контролюючого органу стосовно порушення терміну надсилання (вручення) податкового повідомлення рішення до 1 липня базового (звітного) податкового року.

Варто зазначити, що при порушенні контролюючим органом терміну надсилання (вручення) податкового повідомлення рішення платник податків не звільняється від обов'язку сплати податку.

Підпунктом «а» підпункту 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 Податкового кодексу України встановлено, що податкове зобов'язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Несвоєчасне направлення податкового повідомлення рішення не порушує строків сплати визначеного податкового зобов'язання позивачем.

Таким чином, своєчасність або несвоєчасність надсилання (вручення) не впливає на можливість його справляння, оскільки такий податок має справлятися виходячи з норм статті 266 Податкового кодексу України.

Твердження позивача стосовно не отримання податкового повідомлення - рішення № 0826 від 26 червня 2018 року спростовуються наданим, в судовому засіданні представником відповідача, копії поштового повідомлення.

З урахуванням наведеного та з огляду на те, що податкове повідомлення-рішення від № 5-4902-0826 (форма "ф") від 22 лютого 2018 року є відкликаним, суд приходить до висновку, про необґрунтованість позовних вимог, тому позов визнається таким, що задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, з урахуванням вище викладеного, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності дійшов висновку, що позовні вимоги є не доведеними, не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 77, 139, 143, 241, 243-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69000, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення - відмовити.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення буде складено у повному обсязі відповідно до частини 3 статті 243 КАС України, протягом п'яти днів.

Рішення складено у повному обсязі 05 листопада 2018 року.

Суддя Д. В. Татаринов