Справа № 304/447/18
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/619/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Пліша М.А, Шинкар Т.І,

за участі секретаря судового засідання Федак С.Р.

позивач: не з'явився

відповідач: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргуЛьвівської митниці ДФС на рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 05 червня 2018 року (головуючий суддя Шешеня М.О., м. Перечин) у справі № 304/447/18 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Львівської митниці ДФС в особі начальника управління протидії митним правопорушенням Скоромного Ярослава Ігоровича про скасування постанови у справі про порушення митних правил,-

В С Т А Н О В И В:

13 квітня 2018 року позивач - ОСОБА_2 звернулася в суд з адміністративним позовом до відповідача - Львівської митниці Державної фіскальної служби в особі начальника управління протидії митним правопорушенням Скоромного Ярослава Ігоровича та просила скасувати постанову у справі про порушення митних правил №1392/20900/18 від 27 березня 2018 року, винесену заступником начальника Львівської митниці ДФС - начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Скоромним Ярославом Ігоровичем про визнання її винною у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.470 Митного кодексу України та накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн. та закрити провадження.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 27березня 2018 року заступником начальника Львівської митниці ДФС - начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Скоромним Ярославом Ігоровичем було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення №1392/20900/18, згідно якої вона, 31січня 2018 року через пункт пропуску «Косино» митного поста «Лужанка» Закарпатської області ДФС ввезла на митну територію України автомобіль марки «VWTOURAN», реєстраційний номер НОМЕР_3, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1, без письмового декларування та сплати всіх митних платежів. Згідно вказаної постанови її визнано винною у вчиненні вказаного правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн.. Вказану постанову вважає незаконною, такою, що винесена всупереч вимогам чинного законодавства, оскільки вищевказаний автомобіль нею ніколи не придбавався та відповідно ввезений та вивезений на митну територіюУкраїни ніколи не був, однак відповідачем при винесені оскаржуваної постанови не враховані вищевказані обставини та не надано їм належної оцінки.

Рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 05 червня 2018 року позов задоволено. Постанову усправі про порушення митних правил №1392/20900/18 від 27 березня 2018 року, винесену заступником начальника Львівської митниці ДФС - начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Скоромним Ярославом Ігоровичем про визнання ОСОБА_2 винною у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.470 Митного кодексу України та накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.скасовано, а провадження у справі - закрито.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач - Львівська митниця ДФС оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає оскаржуване рішення прийнятим з порушенням норм процесуального права та неповним з'ясуванням всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення. Просить скасувати рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 05 червня 2018 року та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскільки транспортний засіб було ввезено на митну територію України позивачем, обов'язок вивезення таких покладено на нього та відповідно в нього наявні документи на право користування цим транспортним засобом. Вважає, що посадовою особою було правомірно прийнято рішення про наявність складу правопорушення та винесено постанову про порушення митних правил. Апелянт стверджує, що оскільки на момент ввезення позивачем вищезазначеного транспортного засобу митні органи не перевіряли документи у пасажирів транспортних засобів, а лише у водія, тож за умови неподання позивачем документів у якості водія транспортного засобу, у посадової особи митниці була б відсутня фізична можливість внести таку інформацію, яка є достовірною. Також звертає увагу на те, що у постанові Львівської митниці ДФС від 27.03.2018року у справі про порушення митних правил №1392/20900/18 допущено описки, а саме в абзаці другому с.1 та абзаці першому с.2 мотивувальної частини постанови невірно зазначено марку, VIN- код та реєстраційний номер транспортного засобу, ввезеного громадянкою України ОСОБА_2, а саме: «VWTOURAN», VIN - НОМЕР_1, р.н. НОМЕР_3», однак правильним є «SKODAOCTAVIA», VIN - НОМЕР_2, р.н. НОМЕР_4». Вищевказані описки виправлені постановою Львівської митниці ДФС про виправлення описки у справі про порушення митних правил №1392/20900/18 від 31.05.2018 року, яка є невід'ємною частиною постанови Львівської митниці ДФС у справі про порушення митних правил №1392/20900/18 про притягнення гр. ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України.

Від позивача відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Сторони в судове засідання не з'явилися, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи в порядку, визначеному статтею 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Згідно з частини 3 статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 27 березня 2018 року заступником начальника Львівської митниці ДФС - начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Скоромним Ярославом Ігоровичем відносно ОСОБА_2, винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення №1392/20900/18, відповідно до якої остання нібито 31 січня 2018 року через пункт пропуску «Косино» митного поста «Лужанка» Закарпатської області ДФС на митну територію України ввезла автомобіль марки ««VWTOURAN», реєстраційний номер НОМЕР_3, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1, без письмового декларування та сплати всіх митних платежів, в митному режимі «транзит» і порушила термін вивезення вищезазначеного автомобіля з митної території України, за що відповідальність передбачена ч.3 ст.470 Митного кодексу України.

Згідно даної постанови ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні вказаного правопорушення та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

Вважаючи постанову протиправною, позивач звернулася з даним адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив із того, що відповідачем будь - яких належних та допустимих доказів того факту, що позивачка ОСОБА_2 особисто ввозила на митну територію України автомобіль марки VW «TOURAN», реєстраційний номер НОМЕР_3, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1, подано не було, а тому оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інcтанції, колегія суддів виходить з такого.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Відповідно до ст.90 МК України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома митними органами України або в межах зони діяльності одного митного органу та без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно зі ст. ст. 90, 93, 102 МК України переміщений у митному режимі «транзит» автомобіль перебуває під митним контролем та до його переміщення повинні використовуватися наступні вимоги, а саме: перебувати у незмінному стані, крім природних змін; не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; бути доставленим у митний орган призначення до закінчення передбаченого законом строку.

Статтею 95 МК України встановлено строк транзитних перевезень для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно зі ст.470 МК України встановлено відповідальність за порушення строків доставки товарів, транспортних засобів, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів.

Частина 3 ст.470 МК України передбачає, що перевищення встановленого ст. 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.1 ст.486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Стаття 489 МК України передбачає, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.491 МК України однією з підстав для порушення справи про порушення митних правил є, зокрема, безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил.

Згідно з ч.1 ст.494 МК України про кожен випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з положеннями ст.508 МК України у справі про порушення митних правил процесуальні дії проводяться з метою отримання доказів, необхідних для правильного вирішення цієї справи. До процесуальних дій належать, зокрема, опитування осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, свідків, інших осіб.

Відповідно до ст.523 МК України від імені митниць справи про порушення митних правил розглядаються керівниками цих митниць або їх заступниками, а від імені центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, - посадовими особами, уповноваженими на це відповідно до посадових інструкцій, або іншими особами, уповноваженими на це керівником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з ч.4 ст. 526 МК України справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.527 МК України у справі про порушення митних правил орган доходів і зборів або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з таких постанов: 1) про проведення додаткової перевірки; 2) про накладення адміністративного стягнення; 3) про закриття провадження у справі.

Разом з цим, згідно ч.1 ст.529 МК України постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме: даних Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску зазначено, що позивач ОСОБА_2 ввозила через пункт пропуску «Косино» митного поста «Лужанка» Закарпатської області ДФС на митну територію України автомобіль марки «SKODA ОCТАVІА», реєстраційний номер НОМЕР_4, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2, а не автомобіль марки «VWTOURAN», реєстраційний номер НОМЕР_3, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1, як зазначено у постанові у справі про порушення митних правил №1392/20900/18 від 27 березня 2018 року.

Щодо доводів апелянта про взяття до уваги постанови про виправлення описки у справі про порушення митних правил №1392/20900/18 від 31.05.2018 року, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.4 ст. 308 КАС України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Разом з тим з матеріалів справи вбачається, що вищезазначена постанова зареєстрована судом першої інстанції 08.06.2018 року, що підтверджується Вх.№1911/18 (а.с.50), будь-яких доказів неможливості подання такої до судового засідання, яке відбулось 05.06.2018 року відповідачем не надано, а судом таких не здобуто.

Таким чином, колегія суддів не приймає покликання апелянта щодо взяття до уваги постанови про виправлення описки у справі про порушення митних правил №1392/20900/18 від 31.05.2018 року з вищезазначених мотивів.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Однак відповідачем не доведено правомірності прийняття оскаржуваної постанови, а тому така підлягає скасуванню.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що постанова у справі про порушення митних правил №1392/20900/18 від 27 березня 2018 року, якою позивача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України та накладено стягнення у виді штрафу розміром 500 неоподаткованих доходів громадян, на суму 8500 грн., є неправомірною, підлягає скасуванню і провадження у справі - закриттю, оскільки будь - яких належних та допустимих доказів того, що позивач ОСОБА_2 особисто ввозила на митну територію України автомобіль марки VW «TOURAN», реєстраційний номер НОМЕР_3, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1, подано не було.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

У п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись, ч.4 ст.229,ст.ст. 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргуЛьвівської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 05 червня 2018 року у справі № 304/447/18- без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає (стаття 272 КАС).

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді М. А. Пліш
Т. І. Шинкар