Справа № 826/20819/13-а
Суддя: Шелест Світлана Богданівна
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

19 листопада 2018 року м. Київ

Суддя Шостого апеляційного адміністративного суду Шелест С.Б., дослідивши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.07.18р. у справі №826/20819/13-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень

у с т а н о в и в:

рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.07.18р. адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, 05.11.18р. Відповідач, разом із клопотанням про поновлення строків на її оскарження, вдруге подав апеляційну скаргу.

Розглянувши зазначене клопотання, суд не вбачає підстав для його задоволення з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 295 КАС України передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно ч. 5 ст. 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суд зазначає, що дотримання строків оскарження судового рішення є однією із гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

Статтею 44 КАС України закріплено обов'язок осіб, які беруть участь у справі (учасників справи), добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Таким чином, виконання обов'язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, покладається на особу, яка має намір її подати, а тому остання повинна вчиняти усі необхідні для своєчасного звернення з належним чином оформленою апеляційною скаргою дії.

Як свідчать обставини справи, оскаржуване рішення прийнято у порядку письмового провадження та отримано уповноваженим представником Відповідача 18.07.18р., що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.197).

Апеляційна скарга на рішення суду вдруге подана 05.11.18р. В обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт вказує на несвоєчасне отримання ним судового рішення, а сама: 17.07.18р. Однак такі обставини не можуть бути визнані судом поважними, оскільки Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження наявності обставин, які перешкоджали контролюючому органу своєчасно звернутися з апеляційною скаргою з моменту отримання ним судового рішення. Окрім того, зазначені обставини навпаки доводять те, що апелянт з липня 2018 року повідомлений належним чином про оспорюване рішення.

Як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у пункті 39 справи «Устименко проти України», принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представити свою справу за таких умов, які не ставлять його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Кожній стороні повинна бути надана можливість знати про зауваження або докази, надані іншою стороною, включаючи апеляційну скаргу, та надати власні зауваження з цього приводу.

У пунктах 46, 47 цього ж Рішення ЄСПЛ вказує на те, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі "Рябих проти Росії". Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі "Пономарьов проти України").

За таких обставин, вказані підстави пропуску строку на апеляційне оскарження не можуть бути визнані судом поважними.

Окрім того, пунктом 1 ч. 5 ст. 296 КАС України передбачено, що до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Відповідно до п.п. 2 п. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на рішення суду сплачується судовий збір - 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Апелянтом не надано доказів сплати судового збору у розмірі 6 882 грн. (4 588 грн. (судовий збір, який підлягав сплаті при поданні позову *150%).

Таким чином, апеляційна скарга не відповідає вимогам встановленим ст. 296 КАС України.

Згідно ч. 2 ст. 298 КАС України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

За змістом ч. 3 ст. 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

Згідно частин 1 та 2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання встановлених вимог постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк на їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Отже, недоліки апеляційної скарги мають бути усунуті апелянтом у вказаний строк шляхом подання до суду доказів сплати судового збору у розмірі 6 882 грн., а також доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції від 10.07.18р.

Керуючись ст. ст. 169, 298, 325, 328 КАС України, суддя

у х в а л и в:

наведені апелянтом причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.07.18р. у справі №826/20819/13-а – визнати неповажними.

Залишити апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.07.18р. у справі №826/20819/13-а - без руху.

Встановити апелянту десятиденний строк з дня вручення даної ухвали протягом якого мають бути усунуті недоліки апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя Шелест С.Б.