Справа № 464/2539/18
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2018-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/1216/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Коваля Р.Й., Довгополова О.М.,

за участі секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12.07.2018 року (головуючого судді Крутько О.В.) ухвалене у відкритому судовому засіданні в м. Львів у справі №464/2539/18 за позовом ОСОБА_1 до Галицького відділу обслуговування громадян в м. Львові в особі Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання неправомірною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 10.05.2018 року звернувся в суд з позовом до Галицького відділу обслуговування громадян в м. Львові в особі Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в якому просить визнання неправомірними дії відповідача щодо відмови у нарахуванні, перерахунку та виплаті ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) державної пенсії та додаткової пенсії відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.11.2011 року, зобов'язати відповідача здійснити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) перерахунок та виплату державної пенсії у зв'язку з підвищенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність у відповідності до ст.ст. 8, 19, 21, 22, 46, 58, 92 Конституції України, ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з розрахунку 6 (шість) мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та виплатити зазначену заборгованість з 01.11.2011 року за відрахуванням фактично виплачених сум.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12.07.2018 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Галицького відділу обслуговування громадян в м.Львові в особі Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови в перерахунку та виплаті ОСОБА_1 державної та додаткової пенсій з 1 січня по 2 серпня 2014 року у розмірах, встановлених статтями 50, 54 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-XII «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції за вказаний період. Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 державної та додаткової пенсій з 1 січня по 2 серпня 2014 року у розмірах, встановлених статтями 50, 54 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції за вказаний період. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Апеляційну скаргу подано ОСОБА_1 на рішення суду першої інстанції, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов повністю.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції апеляційну скаргу подало Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права просить скасувати рішення суду та відмовити в задоволенні позову повністю.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в якому викладено заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги.

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 в якому викладено заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник відповідача Черевик Є.В. апеляційну скаргу підтримав з підстав зазначених у скарзі, проти апеляційної скарги ОСОБА_1 заперечив просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Представники позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали ОСОБА_1 з підстав зазначених у скарзі проти апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області заперечили, просили цю скаргу залишити без задоволення, а рішення суду скасувати в частині відмови, а позов задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, а Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області слід задовольнити з наступних мотивів.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач має право на перерахунок основної і додаткової пенсії лише з 01.01.2014 по 02.08.2014, оскільки у вказаний період визначення порядку та розмірів виплат громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи не було делеговано Кабінету Міністрів України. За інший оспорюваний період (з 01.11.2011 по 31.12.13 та з 03.08.2014 по даний час) правове регулювання визначення порядку та розмірів виплат громадянам, які постраждали від Чорнобильської катастрофи було змінено, тому за вказаний період відсутні підстави для перерахунку пенсії позивача.

Відповідно до приписів частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 04.10.1992 року. Позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності у зв'язку із захворюванням пов'язаним з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що підтверджується витягом із акту огляду МСЕК № Серія ЛВА - 1 №289292.

22.10.2009 Сихівський районний суд м. Львова ухвалив постанову, якою визнав дії Управління Пенсійного фонду в Галицькому районі м.Львова щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії, неправомірними, зобов'язав відповідача провести перерахунок та виплачувати пенсію ОСОБА_1 в розмірі який дорівнює 6ти мінімальним пенсіям за віком та додаткову пенсію в розмірі 50% від розміру мінімальної пенсії за віком, шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за рік, згідно ст. 50, 54, 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та Законами України про державний бюджет України на відповідний рік.

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 28.04.2011 року апеляційну скаргу задоволено частково, постанову Сихівського районного суду м. Львова змінено, зазначивши дату початку здійснення перерахунку і виплату пенсії ОСОБА_1 з 22.05.2018 року в тому числі і відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.08.2012 рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишено без мін.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою про перерахунок пенсії відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Галицьким відділом обслуговування громадян в м.Львові в особі Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області було відмовлено у проведені перерахунку, у зв'язку із тим, що пенсія позивачу обчислена у порядку встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому відсутні підстави для проведення перерахунку пенсії відповідно до ст.59 Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З огляду на те, що у перерахунку пенсії ОСОБА_1 було відмовлено, він звернувся до суду.

01.01.2012 розмір пенсії обрахований відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 № 1210, якою затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до частин 1, 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строку звернення визначені у статті 123 КАС України, зокрема, частиною 3 цієї статті передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином. День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Таким чином, для вирішення питання про наявність або відсутність поважності причин пропуску строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з'ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку та коли особа дізналася (повинна була дізнатися) про порушення свого права.

Судом встановлено, що при поданні позову ОСОБА_1 пропустив строк звернення до суду, оскільки знав про дії відповідача щодо перерахунку його пенсії, що підтверджується численними письмовими заявами на адресу відповідача та інших державних органів, починаючи з 2011 року і не заявив клопотання про поновлення цього строку. А подана заява до Восьмого апеляційного адміністративного суду про уточнення позовних вимог від 08.11.2018 року в якій було зазначено про поновлення строку апеляційним судом в задоволенні такої відмовлено.

Ухвалою про відкриття загального позовного провадження Львівським окружним адміністративним судом у справі від 11.06.2018 питання про поновлення строку звернення до суду не вирішувалося.

У відзиві від 09.07.2018 року відповідач посилався на пропуском строку звернення до суду.

Частиною першою статті 319 КАС України передбачено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду з підстав, встановлених статтею 240 цього Кодексу.

Відповідно до пункту восьмого частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, зокрема з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Згідно із частиною третьою статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов висновку про те, що позовну заяву в частині позовних вимог за період з 01.11.2011 по 09.11.2017 необхідно залишити без розгляду, у зв'язку з пропуском строку звернення до суду, оскільки позивач звернувся до суду без клопотання про поновлення строків звернення до суду та не надав доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Що стосується позовних вимог за період з 10.11.2017 по 10.05.2018, тобто дату звернення до суду, то у задоволенні таких вимог необхідно відмовити з огляду на таке.

Законом України № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року внесено зміни, зокрема, і до статей 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII. Вказаний закон набрав чинності з 01.01.2015.

Згідно із статтею 50 Закону № 796-ХІІ особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 54 Закону № 796-ХІІ пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців. Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 затверджений Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 затверджений Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно з пунктом 11 вказаного Порядку мінімальний розмір пенсії для учасників ліквідації наслідків аварії на АЕС: I групи інвалідності - 180 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; II групи інвалідності - 160 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; III групи інвалідності - 145 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Пунктом 13 цього ж Порядку встановлено, що щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачується у таких розмірах: особам, що належать до категорії 1 з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: інвалідам I групи - 474,5 гривні; інвалідам II групи - 379,6 гривні; інвалідам III групи - 284,7 гривні.

Отже, виплата державної пенсії по інвалідності, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, проводилась у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно із пунктом 3 статті 116 Конституції України Кабінет Міністрів України забезпечує, зокрема, проведення політики у сфері соціального захисту. Згідно з бюджетними призначеннями Кабінет Міністрів України встановлює розмір окремих видів компенсацій і допомог.

Рішеннями Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 та від 25.01.2012 № 3-рп/2012 підтверджена конституційність повноважень Кабінету Міністрів України щодо реалізації політики у сфері соціального захисту, в тому числі, регулювання порядку та розмірів соціальних виплат і допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави.

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частини першої, другої та третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України від 25 січня 2012 року №3рп/2012 встановлено, що нормативно-правові акти Кабінету міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України. Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Крім того, право встановлювати законодавчі обмеження щодо виплати пенсії узгоджується з правовою позицією Європейського суду викладеною в справі за заявою «Великоди Валентини Ніканорівни проти України» від 03 червня 2014 року №43331/12 в якій суд прийшов до висновку, що положення Протоколу № 1 до Конвенції не встановлюють жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, запроваджувати чи ні будь-які форми системи соціального забезпечення, або обирати тип чи розмір пільг для забезпечення у рамках будь-якої такої системи. Стаття 1 Першого протоколу не гарантує як таке право на будь-які соціальні виплати у певному розмірі. «Вимога» може становити «майно» у розумінні статті 1 Першого протоколу, лише якщо достатньою мірою встановлено, що вона підлягає виконанню. З огляду на те, що до відповідного законодавства було внесено зміни та доповнення, не можна вважати, що надання заявниці права на пільгу у певному розмірі було встановлено достатньою мірою. Більше того, навіть припускаючи, що зміни та доповнення до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» становили втручання у право заявниці на мирне володіння майном у розумінні статті 1 Першого протоколу, Суд нагадує, що перша та найважливіша вимога цього положення полягає у тому, що будь-яке втручання з боку державних органів влади у мирне володіння майном має бути законним та має переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання має також бути обґрунтовано пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, має зберігатися «справедливий баланс» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде накладений особистий та надмірний тягар.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 629/3333/17, яка в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховується апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.

Щодо посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 на виконання виконавчого листа Личаківського районного суду м.Львова №2-а/463/28/14 від 12.02.2016 року з боку відповідача не вчинено дій, апеляційним судом не встановлено такого рішення на виконання у вказаній справі.

Однак колегія суддів зазначає, що враховуючи рішення суддів, які набрали законної сили та наявні в матеріалах справи, а саме постанова Сихівського районного суду м. Львова від 22.10.2009, постанова Апеляційного суду Львівської області від 28.04.2011 року, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.08.2012 такі дії позивач може заявляти на підставі статті 383 КАС України.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що у спірний період відсутні правові підстави для перерахунку та виплати позивачеві державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та 50 % мінімальної пенсії за віком, відповідно, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. І відповідач, виплачуючи позивачу пенсію у порядку та розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», діяв правомірно та у межах наданих йому повноважень, а рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям постанови про залишення позову за період з 01.11.2011 по 09.11.2017 без розгляду та про відмову у задоволенні позову за період з 10.11.2017 по 10.05.2018.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 319, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області - задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12.07.2018 року у справі №464/2539/18 - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог за період з 01.11.2011 по 09.11.2017 залишити без розгляду.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Галицького відділу обслуговування громадян в м. Львові в особі Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання неправомірною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії за період з 10.11.2017 по 10.05.2018 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді Р.Й. Коваль

О.М. Довгополов

Повний текст постанови складено 16.11.2018 року