Справа № 806/1931/18
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2018-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 806/1931/18

Головуючий у 1-й інстанції: Панкеєва В.А.

Суддя-доповідач: Загороднюк А.Г.

16 листопада 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Загороднюка А.Г.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Новоград-Волинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 травня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Новоград-Волинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними, зобов'язання призначити пенсію за віком,

В С Т А Н О В И В :

в квітні 2018 року позивач звернулась до суду з адміністративним позовом до Новоград-Волинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в якому просила:

- визнати неправомірними дії Новоград-Волинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови в призначення пенсії за віком по Закону України № 889-VIIІ;

- зобов'язати Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити пенсію за віком за норами Закону України № 889-VIII з моменту звернення з 31 січня 2018 року.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 21 травня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволені позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи що призвело до неправильного її вирішення.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, позивач перебуває на обліку в Новоград-Волинському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію по інвалідності, що призначена на підставі Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ.

31 січня 2018 року позивач звернулась із заявою про перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" № 889-VIIІ (а.с.10).

Листом від 06 квітня 2018 року № 200/03.01 відповідач відмовив у переході на пенсію згідно із Законом України "Про державну службу", мотивуючи тим, що позивачу вже призначена пенсія відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", перерахунок пенсії відповідним Законом не передбачено (а.с.9).

Рішенням Новоград-Волинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 06 квітня 2018 року позивачу відмовлено у перерахунку пенсії (а.с.13).

Не погоджуючись з вищевказаною відмовою, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що дії відповідача щодо відмови у переведенні на пенсію за нормами Закону України "Про державну службу" № 889-VIII є неправомірними.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Пунктом 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" №889-VIII визначено, що Закон України "Про державну службу" № 3723-ХІІ втратив чинність, крім статті 37, що застосовується для осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до пункту 10 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 19 грудня 1993 року № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року виникає за наявності страхового стажу у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років, якщо до набрання чинності Законом України "Про державну службу" № 889-VIII від 10 грудня 2015 року пенсія не призначалася.

Відповідно до статті 37-1 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з Порядком призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 622 пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права.

Також пунктом 3 Порядку № 622 передбачено, що право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу" не призначалася пенсія відповідно до Закону.

Тобто, відповідно до Порядку № 622 право на призначення пенсії державного службовця мають особи, яким до набрання чинності Законом України "Про державну службу" № 889-VIII від 10 грудня 2015 року не призначалась пенсія за нормами Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року.

Таким чином, право на призначення пенсії державного службовця в рамках дії Закону України "Про державну службу" № 889-VIII від 10 грудня 2015 року мають особи, які не отримували пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року.

Разом з тим, відповідно до статті 90 Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з частиною 1 статті 10, частиною 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Однак, колегія суддів зазначає, що позивач з 01 липня 2009 року отримувала пенсію, як інвалід загального захворювання другої групи, з 12 листопада 2010 року отримувала пенсію по інвалідності відповідно до статті 37-1 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ, а з 30 червня 2017 року позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Враховуючи всі обставини та матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки позивач з 30 червня 2017 року зробила свій вибір типу пенсійного забезпечення згідно з Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального права, а також враховано не всі встановлені у справі обставини, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Новоград-Волинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області задовольнити повністю.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 травня 2018 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий Загороднюк А.Г.

Судді Полотнянко Ю.П. Драчук Т. О.