Справа № 640/1303/18
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 р. м. ХарківСправа № 640/1303/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Сіренко О.І.

суддів: Калитки О. М. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання Моісеєвої К.Ю.

позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Київського районного суду м. Харкова від 20.07.2018, суддя Сенаторов В.М., вул. Блюхера, 7б, м. Харків, Харківська, 61168, повний текст складено 20.07.18 по справі № 640/1303/18

за позовом ОСОБА_1

до Управління патрульної служби в Харківській області

про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення, визнання неправомірними дії та бездіяльності посадових осіб та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Управління патрульної служби в Харківській області ( далі - відповідач) про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення, визнання неправомірними дії та бездіяльності посадових осіб та стягнення моральної шкоди, у якій просив визнати незаконною та скасувати постанову від 25.12.17 серії БР №852678 про накладення на нього штрафу 510 грн., визнати неправомірними дії і бездіяльність посадових осіб УПП у Харківській області при розгляді питання про адміністративну відповідальність ОСОБА_1 14 грудня 2017 року, коли він прибув на запрошення начальника управління патрульної поліції, а також у безпідставному повторному призначенні дати розгляду протоколу про адміністративне правопорушення на святковий неробочий день 25.12.17. Також просив стягнути з Управління патрульної поліції в Харківській області департаменту патрульної поліції НПУ на його користь моральну шкоду у розмірі 117 000 грн. , а також судові витрати пов'язані з розглядом справи.

27 червня 2018 року рішенням Київського районного суду м. Харкова адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений частково. Скасовано постанову від 25 грудня 2017 року про застосування до позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БР № 852678 за ч. 2 ст. 122 КУпАП .Справу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

10 липня 2018 року позивач подав до Київського районного суду м. Харкова заяву про ухвалення додаткового судового рішення, в якій просив суд відшкодувати судові витрати, а саме компенсацію за відрив від звичайних занять, що включає час перебування в судовому засіданні, переїзд від помешкання позивача до суду і у зворотному напрямку, а також підготовку до проведення судових засідань на загальну суму 846,10 грн. відповідно до вимог ст.135 КАС України та постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 р. № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави».

20 липня 2018 року Київським районним судом м. Харкова винесено додаткове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по зазначеній справі задоволено частково. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 компенсацію за відрив від звичайних занять - 49 (сорок дев'ять) гривень 53 копійки. В іншій частині вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати додаткове рішення , як таке, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та прийняти нове рішення, яким стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, на його користь витрати, пов'язані з розглядом справи в Київському місцевому суді м. Харкова в сумі 1015 гр. 98 коп. та Харківському апеляційному адміністративному суді. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позову про відшкодування витрат пов'язаних із прибуттям до суду, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та підготовкою до розгляду справи. При цьому зазначив, що він приїзжав на всі шість судових засідань. Кожен день судового засідання він тратив разом з підготовкою до суду, переїздом до суду, очікуванням судового засідання, самим судовим засіданням і поверненням з суду додому загалом весь день 8 годин. Тобто він був відірваний від звичайних занять весь день судового засідання. Виходячи з мінімальної заробітної плати в 3 723 гривні за місяць і 22 робочих дні в місяці, вважає, що середньоденна заробітна плата дорівнює 169.22 грн. ( 3723:22=169.88). За 6 днів відриву від звичайних занять він має право на відшкодування з боку відповідача: 169.22 грн. х 6 = 1015грн.98 коп.

Відповідачем відзив на апеляційну скаргу не подано.

Колегія суддів, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав :

Відповідно до ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Згідно з ч.3 ст.143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У відповідності до ч.ч.1, 3 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; 3) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов'язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст.135 КАС України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, та її законному представнику сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно до розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати.

Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх законних представників, що пов'язані із прибуттям до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч.3 ст.135 КАС України).

Відповідно до ч.7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 року № 590 затверджено граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом адміністративних справ, та передбачено компенсацію за відрив від звичайних занять стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, її представникові у зв'язку з явкою до суду.

Згідно з п.3 цієї постанови розмір такої компенсації обчислюється пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати особи і не може перевищувати її розмір, обчислений за фактичні години відриву від звичайних занять.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено мінімальну заробітну плату у погодинному розмірі - 22,41 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, судові засіданні в суді першої інстанції були призначені та тривали: 27.02.2018 з 12 год. 15 хв. до 13 год. (45 хв.); / а.с. 43-44/; 26.06.2018 з 16 год. 10 хв. до 17 год. 56 хв. (1 год. 46 хв.); / а.с. 75/ ; 27.06.2018 з 10 год. 11 хв. до 10 год. 13 хв. ( 3 хв.); / а.с. 77/

Тобто загальний час проведення судових засідань складає 2 год. 21 хв.

Таким чином, з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України № 590 від 27.04.2006 року, на користь позивача підлягає стягненню сума компенсації за відрив від звичайних занять в сумі 49,53 грн. (22,41 грн. х 2,21 годин).

При задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 КАС України).

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень на користь позивача компенсацію за відрив від звичайних занять - 49 (сорок дев'ять) гривень 53 копійки.

Доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що оплата компенсації за відрив від звичайних зайнять повинна обраховуватися з розрахунку середньоденної заробітної плати суперечить вищезазначеним вимогам постанови Кабінету Міністрів України № 590 від 27.04.2006 року.

Колегія суддів також вважає безпідставними доводи позивача в апеляційній скарзі щодо неправомірної відмови судом у відшкодуванні 1015 грн. 98 коп. за відрив від звичайних занять з урахуванням переїзду до суду та підготовкою до судового засідання і витребуванням доказів, оскільки статтею 135 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено відшкодування лише витрат, пов'язаних з переїздом до іншого населеного пункту. Позивач проживає в місті Харкові де і знаходиться суд першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 138 КАС України розмір витрат, пов'язаних з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою справи до розгляду, встановлюється на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Позивачем до суду не наданий такий розрахунок та докази понесених витрат.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог.

Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, підстави для відшкодування витрат, пов'язаних з розглядом справи в апеляційному суді, відповідно до статті 135 КАС України відсутні.

Керуючись ст.ст. 286, 308, 310, п.1 ч.1 ст.315, 316, 321, 322, 325, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Київського районного суду м. Харкова від 20.07.2018 по справі № 640/1303/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

.

Головуючий суддя О.І. Сіренко
Судді О.М. Калитка О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 15.11.2018.