Справа № 462/4006/18
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2018-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№462/4006/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Хоми О.П.,

з участю секретаря судового засідання Павлішевського М.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Залізничного відділу соціального захисту Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про зобов'язання до вчинення дій,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Залізничного відділу соціального захисту Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, в якому просить:

- визнати протиправними дії Залізничного відділу соціального захисту Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради щодо відмови у призначенні допомоги ОСОБА_1 при усиновленні дитини;

- зобов'язати Залізничний відділ соціального захисту Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради призначити ОСОБА_1 державну допомогу при усиновленні дитини.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що на підставі рішення Залізничного районного суду м. Львова від 31.10.2017 у справі №462/3989/17 ним усиновлено дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з чим звернувся до відповідача з заявою про призначення допомоги при усиновленні дитині. Листом від 14.02.2018 Залізничним відділом соціального захисту Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради відмовлено у призначені допомоги, яка мотивована відсутністю підстав для виплати такої допомоги. З посиланням на пункти 39, 40 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27.12.2001, вважає таку відмову протиправною.

Відповідачем позову не визнано з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. З посилання на норми Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» відповідач стверджує, про правомірність відмови ОСОБА_1 у призначенні допомоги при усиновленні. Зазначає, що усиновлена позивачем дитина на момент постановлення рішення не була ні дитиною-сиротою, ні дитиною, позбавленою батьківського піклування, її не було в переліку даних про дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Стверджує, що основною підставою для виплати допомоги при усиновленні є рішення суду про усиновлення дитини, в якому має бути визначений статус дитини до усиновлення.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 27.07.2018 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі № 462/4006/18.

Ухвалою суду від 15.08.2018 відповідно статей 20, 29 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) адміністративну справу № 462/4006/18 передано на розгляд до Львівського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 05.09.2018 прийнято адміністративну справу № 462/4006/18 до свого провадження.

Суд, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 31.10.2017 у справі №462/3989/17 задоволено заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та усиновлено дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказаним судовим рішенням зобов'язано Відділ реєстрації актів цивільного стану Залізничного району Львівського міського управління юстиції внести зміни до актового запису №437 від 23.11.2006 про народження ОСОБА_3, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Сніжне Донецької області:

- вказати батьком ОСОБА_3 - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1;

- вказати матір'ю ОСОБА_3 - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянку України, яка фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язано Відділ реєстрації актів цивільного стану Залізничного району Львівського міського управління юстиції змінити прізвище «ОСОБА_3» на «ІНФОРМАЦІЯ_6»;

Зобов'язано Відділ реєстрації актів цивільного стану Залізничного району Львівського міського управління юстиції змінити по-батькові «ОСОБА_3» на «ІНФОРМАЦІЯ_6».

На виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 31.10.2017 у справі №462/3989/17, відділом реєстрації актів цивільного стану Залізничного району Львівського міського управління юстиції внесено зміни до актового запису №437 від 23.11.2006 в місті Сніжне Донецької області та вказано батьком ОСОБА_3 - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, а матір'ю - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, змінено прізвище «ОСОБА_3» на «ІНФОРМАЦІЯ_6» та змінено по-батькові «ОСОБА_3» на «ІНФОРМАЦІЯ_6».

01.12.2017 видано нове свідоцтво про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, Серія НОМЕР_2.

07.12.2017 ОСОБА_1 звернувся до Залізничного відділу соціального захисту Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради з заявою про призначення допомоги при усиновленні №2234.

З наданих в судовому засіданні пояснень позивача судом встановлено, що 01.02.2018 ОСОБА_1 повторно звернувся із заявою про призначення допомоги при усиновленні, оскільки відповіді на первинне звернення не отримано.

Листом від 14.02.2018 за № відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для призначення допомоги при усиновленні. При цьому відповідач посилався на пункт 39 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27.12.2001 та статтю 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування». Фактично вказаним листом від 14.02.2018 відповідач відмовив ОСОБА_1 у призначенні допомоги при усиновленні, мотивуючи це тим, що в даному випадку батько усиновленої дитини дав згоду на усиновлення, вказана обставина стала умовою та була врахована при усиновленні дитини при винесенні рішення Залізничним районним судом м. Львова від 31.10.2017 у справі №462/3989/17

Не погоджуючись з діями відповідача щодо відмови у призначенні допомоги при усиновленні, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

При вирішенні спору суд керувався наступним.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 12-1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» №2811 від 21.11.1992 (далі - Закон №2811) право на допомогу при усиновленні дитини має особа, яка є громадянином України, постійно проживає на її території та усиновила дитину з числа дітей-сиріт або дітей, позбавлених батьківського піклування (якщо усиновлювачами є подружжя - один з них на їх розсуд).

Статтею 12-2 Закону № 2811-ХІІ визначено умови призначення допомоги при усиновленні дитини, а саме: допомога при усиновленні дитини призначається на підставі рішення про усиновлення дитини; у разі усиновлення двох і більше дітей допомога надається на кожну дитину; допомога при усиновленні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня набрання законної сили рішенням про усиновлення дитини; допомога при усиновленні дитини призначається незалежно від одержання на дитину інших видів допомоги.

На виконання Закону №2811 затверджено Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27.12.2001 (далі - Порядок №1751).

Відповідно до пункту 39 Порядку №1751 допомога при усиновленні дитини призначається усиновлювачу, який є громадянином України, постійно проживає на її території та усиновив дитину з числа дітей-сиріт або дітей, позбавлених батьківського піклування (якщо усиновлювачами є подружжя - одному з них на їх розсуд).

Згідно з пунктом 40 вказаного Порядку для призначення допомоги при усиновленні дитини органові праці та соціального захисту населення за умови пред'явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, подаються такі документи: 1) заява усиновлювача (якщо усиновлювачами є подружжя - одного з них), що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики; 2) копія свідоцтва про народження дитини, виданого державним органом реєстрації актів цивільного стану після внесення змін до актового запису про народження дитини на підставі рішення суду про усиновлення дитини; 3) копія рішення суду про усиновлення дитини.

Пунктом 41 Порядку № 1751 передбачено, що допомога при усиновленні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше 12 календарних місяців з дня набрання законної сили рішенням суду про усиновлення дитини.

Таким чином, призначення допомоги при усиновленні можливе за сукупності таких умов: факт усиновлення з числа сиріт або дітей, позбавлених батьківського піклування (якщо усиновлювачами є подружжя - один з них на їх розсуд), наявність рішення про усиновлення дитини та дотримання заявником встановлених чинним законодавством строків звернення за призначенням такої допомоги.

Позивач вказує, що усиновлена ним дитина відноситься до категорії дітей, позбавлених батьківського піклування, оскільки мати дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, на підставі рішення Сніжнянського міського суду Донецької області від 28.03.2012 у справі №545/5938/12 визнана безвісно відсутньою. Батько дитини не виконує своїх батьківських обов'язків та перебуває на тимчасово окупованій території.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» від 13.01.2005 № 2342-IV діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв'язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами Національної поліції, пов'язаним з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов'язки, а також діти, розлучені із сім'єю, підкинуті діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовилися батьки, діти, батьки яких не виконують своїх батьківських обов'язків з причин, які неможливо з'ясувати у зв'язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, та безпритульні діти.

Судом встановлено, що рішенням Сніжнянського міського суду Донецької області від 28.03.2012 у справі №545/5938/12 мати усиновленої дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, визнана безвісно відсутньою.

Батько дитини - ОСОБА_7 перебуває в районах проведення антитерористичної операції, що підтверджується заявою батька про згоду на усиновлення, справжність підпису на якій посвідчено нотаріусом від 06.07.2018, згідно з якою адреса проживання ОСОБА_7 - місто Сніжне, Донецької області

Відповідно до підпункту 24 пункту 1 Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р місто Сніжне Донецької області входить до вказаного переліку.

Судом встановлено, що батько дитини не виконує своїх батьківських обов'язків, що підтверджується наступними документами:

- довідкою Директора середньої загальноосвітньої школи №25 міста Севастополя ід 14.07.2017 №465, відповідно до якої ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 02.09.2013 займались навчанням та вихованням племінниці ОСОБА_3 (усиновленої дитини), регулярно відвідували батьківські збори, підтримували зв'язок з адміністрацією школи і класним керівником. ОСОБА_3 проживала з ними, була забезпечена одягом і необхідними шкільними матеріалами. Батьки дитини навчанням не цікавились, у вихованні дитини участі не приймали;

- характеристикою усиновленої дитини, виданою директором загальноосвітньої школи №74 м. Львова від 22.06.2018, відповідно до якої біологічні батьки ОСОБА_3 не цікавились вихованням та навчанням доньки. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 приділяють належну увагу вихованню та навчанню ОСОБА_3.

Факт усиновлення позивачем дитини - ОСОБА_8 підверджується рішенням суду, що набрало законної сили. ОСОБА_1 у встановлений законом строк звернувся з заявою про призначення допомоги при усиновленні дитини. Вказане відповідачем не заперечується. Оскільки мати усиновленої дитини визнана безвісно відсутньої, а біологічний батько не виконує своїх батьківських обов'язків з причин, які неможливо з'ясувати у зв'язку з перебуванням у районах проведення антитерористичної операції, то усиновлена позивачем дитина -ОСОБА_3 підпадає під ознаки дитини, що позбавлена батьківського піклування. Вказане свідчить про наявність умов, при яких у ОСОБА_1 виникло право на отримання допомоги при усиновленні. При цьому, ненадання офіційного статусу дитині та відсутність її в переліку даних про дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, не є підставою для позбавлення права усиновлювача на отримання допомоги при усиновленні з огляду на наявність всіх інших підстав для отримання такої допомоги.

Відповідно до статті 22 Загальної декларації прав людини кожна людина, як член суспільства, має право на соціальне забезпечення і на здійснення необхідних для підтримання її гідності і для вільного розвитку її особи прав у економічній, соціальній і культурній галузях за допомогою національних зусиль і міжнародного співробітництва та відповідно до структури і ресурсів кожної держави.

Статтею 26 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифікована Україною 27.02. 1991) передбачено, що держави-учасниці визнають за кожною дитиною право користуватися благами соціального забезпечення, включаючи соціальне страхування, і вживають необхідних заходів щодо досягнення повного здійснення цього права згідно з їх національним законодавством. Ці блага в міру необхідності надаються з урахуванням наявних ресурсів і можливостей дитини та осіб, які несуть відповідальність за утримання дитини, а також будь-яких міркувань, пов'язаних з одержанням благ дитиною чи від її імені.

Згідно до частини третьої статті 27 зазначеної Конвенції держави-учасниці відповідно до національних умов і в межах своїх можливостей вживають необхідних заходів щодо надання допомоги батькам та іншим особам, які виховують дітей, у здійсненні цього права і у випадку необхідності надають матеріальну допомогу і підтримують програми, особливо щодо забезпечення дитини харчуванням, одягом і житлом.

Як встановлено судом, факт усиновлення дитини підтверджено рішенням суду, що набрало законної сили. Позивач звернувся за вказаною допомогою у встановлений законом строк. Усиновлена дитина - ОСОБА_3 підпадає під ознаки визначення дитини, що позбавлення батьківського піклування. Отже, позбавлення особи права на допомогу при усиновленні, з підстав не визначення статусу дитини до усиновлення такої дитини, порушує основоположні права дитини на отримання соціального забезпечення.

Відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не подано належних доказів на підтвердження обставин, зазначених у відзиві на позовну заяв.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Даючи оцінку поведінці відповідача, яка зумовила звернення позивача до суду з даним позовом, суд дійшов висновку, що дії Залізничного відділу соціального захисту Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 допомоги при усиновленні дитини на підставі заяви №2234 від 07.12.2017 не відповідають визначеним частиною 2 статті 2 КАС України критеріям поведінки відповідача у спірних правовідносинах та порушують право позивача на призначення допомоги при усиновленні дитини, тому їх слід визнати протиправними.

Відповідно до статті 5 Закону №2811 всі види державної допомоги сім'ям з дітьми, крім допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами жінкам, зазначеним у частині другій статті 4 цього Закону, призначають і виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновлювачів, опікуна, піклувальника).

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Згідно з частиною четвертою статті 245 КАС України, суд може зобов'язати відповідача суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Виходячи з наведеного, з метою ефективного захисту прав позивача та забезпечення відновлення його порушеного права, суд у відповідності до положень частини другої статті 9 КАС України, виходить за межі позовних вимог та вважає за можливе зобов'язати Залізничний відділ соціального захисту Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 №2234 від 07.12.2017 про призначення допомоги при усиновленні дитини, та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Ураховуючи викладене в сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, тому позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України підлягають відшкодуванню судові витрати у вигляді судового збору на загальну суму 704 грн 80 к., сплаченого позивачем за квитанцією №0.0..1 від 02.07.2018.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Залізничного відділу соціального захисту Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (вул. Виговського, 34 м. Львів, 79022, ) про зобов'язання до вчинення дій, - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Залізничного відділу соціального захисту Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 допомоги при усиновленні дитини на підставі заяви №2234 від 07.12.2017.

Зобов'язати Залізничний відділ соціального захисту Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 №2234 від 07.12.2017 про призначення допомоги при усиновленні дитини, та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стягнути з Залізничного відділу соціального захисту Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (вул. Виговського, 34 м. Львів, 79022, ) за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) 704 (сімсот чотири) грн 80 коп судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 16 листопада 2018 року.

Суддя О.П. Хома