Справа № 815/2020/18
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2018-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/2020/18

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К. С.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Шеметенко Л.П.

за участю секретаря - Худика С.А.

за участю позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання дії протиправними, скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( Позивач) звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області ( Відповідач), в якому просив: визнати дії Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо видання наказу №129 о/с від 26.03.2018 року про звільнення ОСОБА_1 за пунктом 4 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) протиправними, скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області №129 о/с від 26.03.2018 року про звільнення ОСОБА_1 за пунктом 4 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів), зобов'язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області поновити ОСОБА_1 на раніше займаній посаді з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а саме : з дати видання наказу Головного управління Національної поліції в Полтавській області №129 о/с від 26.03.2018 року до дати поновлення на роботі.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідач протиправно виніс наказ від 26 березня 2018 року №129/ос про його звільнення, з порушенням встановленого статтею 49-2 Кодексу законів про працю України 2-місячного терміну звільнення працівника після отримання ним відповідного попередження про звільнення.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2018 року в задоволенні позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати, прийняти нову постанову про задоволення позову. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на невідповідність висновків суду матеріалам справи, оскільки він не бажав звільнятися з лав Національної поліції України, що підтверджується фактом подачі відповідачу рапорту від 30 березня 2018 року про згоду на запропоновану вакантну посаду.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу послався на правомірність своїх дій та дотримання процедури при звільненні позивача.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, в званні майора поліції, з 06 січня 2017 року, працював в Управлінні карного розшуку Головного управління Національної поліції в Полтавській області на посаді старшого оперуповноваженого відділу боротьби з організованою злочинністю.

З березня по жовтень 2017 року, позивач, за відповідними наказами, виконував обов'язки заступника начальника управління протидії наркозлочинності - начальника відділу оперативних розробок та організації агентурно-оперативної роботи Головного управління Національної поліції в Полтавській області.

05 квітня 2017 року, Рішенням Атестаційної комісії при Головному управлінні Національної поліції в Полтавській області, його рекомендовано на підвищення в посаді - до заступника начальника управління протидії наркозлочинності - начальника відділу оперативних розробок та організації агентурно-оперативної роботи Головного управління Національної поліції в Полтавській області.

З листа Управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Полтавській області №252/115/14/01-2018 від 23 січня 2018 року, який позивач отримав 29 січня 2018 року, він дізнався, що за наказом Національної поліції України від 29 грудня 2017 року №1342 та наказом Головного управління Національної поліції в Полтавській області (далі - Відповідач) від 22 січня 2018 року № 268 "Про організаційно-штатні зміни в ГУ НП в Полтавській області посаду старшого оперуповноваженого відділу боротьби з організованою злочинністю скорочено.

17 березня 2018 року, позивач надіслав до відповідача лист, в якому повідомив про те, що з 30 жовтня 2017 року до теперішнього часу, хворіє та перебуває на лікуванні в лікарні з поліклінікою ДУ ТМО МВСУ по Одеській області. До зазначеного листа були додані фотокопії довідок про тимчасову непрацездатність від 30.10.2017 року №631121, від 09.11.2017 року №5762, від 27.11.2017 року №6137, від 11.12.2017 року №6414, від 09.01.2018 №187, від 15.01.2018 року довідка б/н про знаходження на стаціонарному лікуванні, від 16.02.2018 року №1067.

Судом також встановлено, та не оспорюється сторонами, що з 30.10.2017 ОСОБА_1 був відсутній на службі та перебував на лікарняному у м. Одесі.

У зв'язку з цим, на адресу ОСОБА_1 в м. Одесі було надіслано лист ГУ НП в Полтавській області від 20.03.2018 №458/115/12/01-2018, яким було повторно повідомлено про скорочення займаної ним посади, наявність вакантних посад та необхідність подати рапорт для призначення на вакантну посаду.

30 березня 2018 року, позивач отримав цей лист відповідача від 20 березня 2018 року №458/115/12/01-2018 і в той же день, 30 березня 2018 року, позивачем на адресу відповідача було надіслано лист, в якому позивач повторно повідомив відповідача про перебування на лікуванні в лікарні з поліклінікою ДУ ТМО МВСУ по Одеській області, про неможливість прибуття для написання рапорту щодо призначення на обрану посаду, та рапорт про згоду на призначення його на посаду старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Полтавського відділу поліції.

Вказані обставини відповідачем не спростовуються та підтверджуються матеріалами справи.

Зазначений лист з рапортом позивача ГУ Національної поліції в Полтавській області було отримано 04 квітня 2018 року, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням.

Факт відправки позивачем листів від 17 березня 2018 року, від 30 березня 2018 року та рапорту від 30 березня 2018 року підтверджується відповідними поштовими описами та квитанціями.

04 квітня 2018 року, позивачем отримано листа №504/115/12/01/8-2018 з витягом з наказу №129 о/с від 26 березня 2018 року, яким відповідач повідомив про звільнення ОСОБА_1 за пунктом 4 частини 1 статті 77 (у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) Закону України "Про Національну поліцію".

Відповідно до Переліку змін у штатах Національної поліції, затвердженого Наказом ГУ НП в Полтавській області "Про організаційно-штатні зміни в Національній поліції" №68 від 22.01.2018 року вбачається, що під час реорганізації в ГУ НП в Полтавській області скорочуються посада старшого оперуповноваженого відділу боротьби з організованою злочинністю управління карного розшуку ГУ НП в Полтавській області.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що позивач будучи повідомленим письмово про скорочення його посади 23.01.2018 року, після завершення лікування 01.03.2018 року не прибув до місця проходження служби та не виявив свого бажання у встановленому законом порядку (шляхом подання відповідного рапорту) про своє бажання бути переведеним на іншу рівнозначну посаду до спливу строку попередження про наступне звільнення, тобто до 26.03.2018 року.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Частиною 1 статті 58 Закону України "Про Національну поліцію" №2822 визначено, що призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків.

Відповідно до ч.2 ст.58 Закону України "Про Національну поліцію" №2822 строкове призначення здійснюється в разі заміщення посади поліцейського на період відсутності особи, за якою відповідно до закону зберігається посада поліцейського, та посад, призначенню на які передує укладення контракту.

Положеннями ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" №2822 визначено вичерпний перелік підстав для звільнення поліцейського. Так, п.4 ч.1 вказаної статті визначено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Згідно ч.ч.2,3 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" №2822 днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.

Порядок призначення поліцейських на посади під час здійснення реорганізації регламентований ст.68 Закону України "Про Національну поліцію".

Відповідно до ч.1 ст.68 Закону України "Про Національну поліцію" №2822 у разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.

Згідно ч.2 ст.68 Закону України "Про Національну поліцію" №2822 поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті.

Частиною 3 статті 68 Закону України "Про Національну поліцію" №2822 передбачено, що поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач перебував на лікарняному з 30.10.2017р. по 26.03.2018р., що підтверджується наданими копіями листів непрацездатності ( а.с. 13-19,131-132), які наявні в матеріалах справи. Дані обставини суд не перевірив, та не витребував всі листи непрацездатності, тому, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції стосовно того, що позивач 01.03.2018р. повинен був приступити до виконання обов'язків, оскільки останній лікарняний було закрито 30.03.2018року

( приступити до служби 31.03.2018р.)

Крім того, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта стосовно того, що в межах двомісячного строку попередження він направив відповідачу рапорт 30.03.2018 року про згоду на запропоновану посаду, тобто в той же день, коли отримав лист з переліком запропонованих вакантних посад, що свідчить про його бажання продовжувати службу в Національній поліції.

Відповідач, направляючи позивачу всі вищезазначені листи та накази рекомендованою кореспонденцією, не спромігся перевірити та з'ясувати дати фактичного отримання позивачем вказаної кореспонденції, що призвело до порушення процедури звільнення позивача зі служби.

Відповідно до частини другої статті 235 Кодексу законів про працю в Україні при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника згідно з частиною першою статті 27 Закону України "Про оплату праці" визначається за правилами, закріпленими у порядку.

Із пункту 5 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі по тексту - Порядок), вбачається, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом першим пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку).

Відповідно до абзацу третього пункту 8 Порядку середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Згідно з довідкою Головного управління Національної поліції в Полтавській області № 1093 від 23.08.2018р., середньомісячне грошове забезпечення ОСОБА_1 на час звільнення складало 11 500 грн. ( 5 750 грн. *2) , а середньоденне грошове забезпечення - 194,92 грн. Таким чином, середньомісячне число робочих днів становить 58 робочих днів.

Виходячи із поняття вимушеного прогулу, кількість днів вимушеного прогулу визначається з дня звільнення та до винесення судом рішення про поновлення на роботі незаконного звільненого працівника, в даному випадку з 26 березня 2018 року по 15 листопада 2018 року, що становить 222 дні.

Таким чином, сума середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 становить 43 272, 24 грн. (194, 92 грн. х 222).

Відповідно до п. 2 та п. 3 ч. 1 ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відтак, постанова суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

Згідно з ст. 9, ч. 1 ст. 72, ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку колегії суддів, виходячи з наведеного, за умови неврахування відповідачем рапорту позивача про згоду на переведення на запропоновану вакантну посаду, відповідач не довів правомірність своїх дій щодо дотримання процедури звільнення позивача.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв'язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2018 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

У відповідності до ст.ст. 315, 317 КАС України суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю і ухвалити нове судове рішення на підставі неправильного застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання дії протиправними, скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо видання наказу №129 о/с від 26.03.2018 року про звільнення ОСОБА_1 за пунктом 4 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області №129 о/с від 26.03.2018 року про звільнення ОСОБА_1 за пунктом 4 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).

Поновити ОСОБА_1 на роботі на раніше займаній посаді старшого оперуповноваженого відділу боротьби з організованою злочинністю управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Полтавській області з 26 березня 2018 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 26.03.2018 р. по 15.11.2018 року у розмірі 43 272, 24 грн. (сорок три тисячі двісті сімдесят дві гривні, 24 копійки).

Постанову в частині поновлення ОСОБА_1 на службі на раніше займаній посаді старшого оперуповноваженого відділу боротьби з організованою злочинністю управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Полтавській області та стягнення середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць - 5 750 грн. допустити до негайного виконання.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 15.11.2018р.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Шеметенко Л.П. Турецька І.О.