Справа № 821/3517/15-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

19 листопада 2018 року

Київ

справа №821/3517/15-а

адміністративне провадження №К/9901/10256/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Стрелець Т. Г.,

суддів - Білоуса О.В., Желтобрюх І.Л.

розглянувши у письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу №821/3517/15-а

за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області, Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Головного управління Національної поліції в Херсонській області, третя особа - Південна міжрегіональна філія Державного підприємства «Інформ Ресурси», про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2016 року (постановлену у складі головуючого судді - Василяки Д.К.) та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2016 року (постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді - Осіпова Ю.В., суддів: Золотнікова О.С., Скрипченка В.О.)

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати неправомірними дії посадових осіб Управління ДАІ УМВС України в Херсонській області, пов'язані із затриманням 29 жовтня 2014 року о 19:30 належного йому автомобіля «FORD Transit D» державний номер НОМЕР_2 та передачею на тимчасове зберігання до спеціального майданчика у Херсонській області, м. Цюрупинськ, вул. Гвардійська,160; зобов'язати Управління ДАІ УМВС України в Херсонській області видати безоплатно зі спеціального майданчика, що розташований за адресою: Херсонська область м. Цюрупинськ, вул. Гвардійська,160, належний йому вказаний автомобіль та виключити відомості про розшук та арешт вказаного автомобіля з автоматизованої інформаційно-пошукової системи «ВІДЕОКОНТРОЛЬ-Рубіж».

2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем неправомірно вилучено його транспортний засіб та відповідно, в подальшому, неправомірно передано його на тимчасове зберігання до спеціального майданчика. Посилаючись на вказане, позивач також зазначає, що відповідачем слід безоплатно повернути йому автомобіль як власнику, так як затримання транспортного засобу не було пов'язане з вчиненням ним правопорушень.

Короткий зміст рішень суду І інстанції

3. Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2015 року залучено до участі у справі Південну міжрегіональну філію Державного підприємства «Інформ Ресурси» в якості третьої особи.

4. 04 лютого 2016 року Херсонський окружний адміністративний суд вирішив:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність дій відповідача щодо передачі автомобіля, який належить позивачу, на тимчасове зберігання до спеціального майданчика, оскільки вказані дії передбачені законодавством України у разі встановлення, що транспортний засіб перебуває у розшуку.

Короткий зміст рішень суду апеляційної інстанції

5. 13 квітня 2016 року у судовому засідання Одеський апеляційний адміністративний суд протокольною ухвалою залучив до участі у справі в якості відповідачів - Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та Головне управління Національної поліції в Херсонській області.

6. 22 червня 2016 року Одеський апеляційний адміністративний суд вирішив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2016 року залишити без змін.

Апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

7. Короткий зміст вимог касаційної скарги

8. 29 липня 2016 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга ОСОБА_1

9. У касаційній скарзі скаржник просить скасувати постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2016 року. Прийняти нове судове рішення яким задовольнити позовні вимоги.

10. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 серпня 2016 року відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2016 року.

11. 26 січня 2018 року вказана касаційна скарга надійшла до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах.

II. АРГУМЕНТИ СТОРІН

12. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу (позивача у справі):

Касаційна скарга обґрунтована тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягають скасуванню.

ОСОБА_1 зазначає, що суди попередніх інстанцій протиправно посилалися на незакінчені виконавчі провадження стосовного нього, оскільки ні у виконавчій службі України ні в службі федеральних приставів, яка діє у м. Севастополі таких проваджень на час зупинення його транспортного засобу немає. Вважає, що правові норми Інструкції про порядок взаємодії органів внутрішніх справ України та органів державної виконавчої служби при примусовому виконанні рішень судів та інших органів (посадових осіб), затвердженої наказом МВС України, Міністерства юстиції України від 25 червня 2002 року №607/56/5, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки територія м. Севастополь є тимчасово окупованою і на неї розповсюджується дія Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». На цих територіях діяльність територіальних органів Міністерства юстиції України, у тому числі органів державної виконавчої служби, тимчасово не здійснюється. На час затримки транспортного засобу ДАІ не мала правових підстав користуватися інформацією, яка була введене в систему станом на 2013 рік, так як зняття розшукових реєстрів здійснює виконавча служба яка їх вносила. Така служба призупинила свою роботу на тимчасово окупованій території, не передала незавершені провадження іншій виконавчій службі, не закрила їх. Крім того, наказ МВС України від 29 грудня 2011 року №975 яким затверджено «Інструкцію з використання системи відео-фіксації номерних знаків транспортних засобів «ВІДЕОКОНТРОЛЬ-Рубіж» було скасовано наказом МВС України від 14 травня 2012 року №418.

Також, акт огляду було складено з порушенням пунктів 3 та 4 Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1102, а саме без присутності двох свідків та не надання евакуатора для транспортування транспортного засобу на спеціальний майданчик.

IІI. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

13. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, виданого Севастопольським МРЕВ, належить автомобіль «FORD - Transit D», 1995p.в., білого кольору, вантажопасажирський - В, державний номер НОМЕР_2.

14. ОСОБА_1 зареєстрований та постійно проживає на тимчасово окупованій території АР Крим - м. Севастополі. Також, позивач є фізичною особою-підприємцем та на цей час (зі слів його представника) фактично одночасно перебуває на податковому обліку як у Генічеській ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області, так і у податкових органів РФ, діючих на тимчасово окупованій території АР Крим.

15. 29 жовтня 2014 року працівниками ДАІ у м. Цюрупинськ Херсонської області, у зв'язку із спрацюванням автоматизованої інформаційно-пошукової системи «ВІДЕОКОНТРОЛЬ-Рубіж», було зупинено автомобіль позивача, як такий, що оголошений у розшук ДВС м. Севастополя на підставі постанови державного виконавця ВДВС Балаклавського РУЮ від 17 вересня 2013 року ВП №3767165.

16. Того ж дня автомобіль ОСОБА_1 було доставлено та передано на тимчасове зберігання на спеціальний майданчик, про що складено акт огляду №ЦР 140759.

17. Не погоджуючись з такими діями посадових осіб відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

18. Конституція України.

18.1. Частина друга статті 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

19. Кодекс адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15.12.2017 року)

19.1. Частина друга статті 2. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

19.2. Частина третя статті 2. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

19.3. Частина друга статті 11. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

19.4. Частина третя статті 49. Особи, які беруть участь у справі, мають право:

1) знати про дату, час і місце судового розгляду справи, про всі судові рішення, які ухвалюються у справі та стосуються їхніх інтересів;

2) знайомитися з матеріалами справи;

3) заявляти клопотання і відводи;

4) давати усні та письмові пояснення, доводи та заперечення;

5) подавати докази, брати участь у дослідженні доказів;

6) висловлювати свою думку з питань, які виникають під час розгляду справи, задавати питання іншим особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам;

7) подавати заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб;

8) знайомитися з технічним записом, журналом судового засідання, протоколом про вчинення окремої процесуальної дії і подавати письмові зауваження до них;

9) робити із матеріалів справи виписки, знімати копії з матеріалів справи, одержувати копії судових рішень;

10) оскаржувати судові рішення у частині, що стосується їхніх інтересів;

11) користуватися іншими процесуальними правами, наданими їм цим Кодексом.

19.5. Стаття 52. Суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Якщо позивач не згоден на його заміну іншою особою, то ця особа може вступити у справу як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, про що суд повідомляє третю особу.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні адміністративного позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.

Після заміни сторони, вступу третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку.

19.6. Частина четверта статті 195. Суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги, що не були заявлені в суді першої інстанції.

20. Кодекс адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15.12.2017 року)

20.1. Частина третя статті 3. Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

20.2. Частина сьома статті 48. Заміна позивача допускається до початку судового розгляду справи по суті. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

21. Кодекс України про адміністративні правопорушення, введений в дію з 1 червня 1985 року постановою Верховної Ради Українcької РСР від 7 грудня 1984 року №8074-X (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

21.1. Частина шоста статті 265' 2. Порядок тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках та стоянках визначається Кабінетом Міністрів України.

22. Порядок тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1102 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

22.1. Абзац другий пункту 2. У разі виявлення транспортного засобу боржника, оголошеного в розшук відповідно до статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», уповноважена особа Державтоінспекції негайно тимчасово затримує такий транспортний засіб та доставляє на спеціальний майданчик чи стоянку.

22.2. Пункт 3. Доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється за допомогою спеціальних автомобілів - евакуаторів (далі - евакуатор), у тому числі тих, що належать підприємствам, установам та організаціям, які провадять діяльність, пов'язану з транспортуванням транспортних засобів, і з якими Державтоінспекцією укладені в установленому порядку договори.

22.3. Абзац перший пункту 4. Для доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку уповноважена особа Державтоінспекції викликає евакуатор через чергового по підрозділу Державтоінспекції.

22.4. Абзац дев'ятий пункту 4. У разі виявлення транспортного засобу боржника, оголошеного в розшук відповідно до статті 40 Закону України "Про виконавче провадження", у присутності двох свідків і представника підприємства, установи або організації, який доставляє транспортний засіб на спеціальний майданчик чи стоянку, складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.

22.5. Пункт 8. Про місце зберігання тимчасово затриманого транспортного засобу уповноважена особа Державтоінспекції повідомляє водієві під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а за його відсутності - черговій частині територіального органу внутрішніх справ. Про тимчасове затримання транспортного засобу боржника уповноважена особа органу Державтоінспекції повідомляє державному виконавцю протягом трьох діб.

22.6. Пункт 12. Повернення тимчасово затриманого транспортного засобу, який зберігається на спеціальному майданчику чи стоянці, здійснюється за письмовим зверненням його водія, власника (співвласника) за умови оплати ним витрат, пов'язаних з транспортуванням та зберіганням такого транспортного засобу, та пред'явлення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення.

Повернення тимчасово затриманого транспортного засобу боржника, який зберігається на спеціальному майданчику чи стоянці, здійснюється за вимогою державного виконавця.

V. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

23. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, згідно зі статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

24. Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, до суду не з'явилися, у зв'язку із чим на підставі пункту 2 частини першої статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними в ній матеріалами.

25. Аналізуючи вищенаведені положення законодавства та обставини справи, колегія суддів Верховного Суду приходить до наступних висновків.

26. Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 у позові заявлялися вимоги до Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області про визнання неправомірними дій посадових осіб Управління ДАІ УМВС України щодо вилучення у позивача автомобіля «FORD Transit D» державний номер НОМЕР_2, який належить йому на праві власності, зобов'язання відповідача видати, вказаний автомобіль та виключити відомості про розшук та арешт вказаного автомобіля з автоматизованої інформаційно-пошукової системи «ВІДЕОКОНТРОЛЬ-Рубіж».

27. Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними дій Управління ДАІ УМВС України. При цьому, посилався на те, що дії відповідача щодо вилучення автомобіля «FORD Transit D» державний номер НОМЕР_2 вчинені відповідно до норм Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1102.

28. В частині позовних вимог щодо зобов'язання Управління ДАІ УМВС України повернути вказаний автомобіль та вилучити відповідні відомості про його розшук та арешт з автоматизованої інформаційно-пошукової системи, суд першої інстанції дійшов наступних висновків.

29. Згідно із законодавством України, чинним на час виникнення спірних правовідносин, працівники Державтоінспекції мали право відправляти на штрафмайданчик автомобілі, оголошені в розшук відповідно до статті 40 Закону України "Про виконавче провадження". При цьому, протягом трьох діб Державтоінспекція повинна повідомити державному виконавцю про тимчасове затримання транспортного засобу. Повернення тимчасово затриманого транспортного засобу боржника, який зберігається на спеціальному майданчику чи стоянці, здійснюється за вимогою державного виконавця.

30. Отже, тимчасове затримання транспортного засобу і подальше його повернення здійснюється лише за вимогою державного виконавця.

31. У зв'язку з цим, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки вимога державного виконавця про повернення автомобіля ОСОБА_3 не подавалася до Державтоінспекції, тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про повернення тимчасово затриманого транспортного засобу боржника та вилучення відповідних відомостей.

32. Питання щодо залучення до справи у якості відповідача органу виконавчої служби судом першої інстанції не вирішувалося.

33. Під час розгляду справи Одеським апеляційним адміністративним судом було залучено в якості відповідачів Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та Головне управління Національної поліції в Херсонській області, про що зазначено лише в ухвалі суду від 22 червня 2016 року, якою справа була розглянута по суті. Мотиви, з яких Одеський апеляційний адміністративний суд виходив при залученні Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та Головного управління Національної поліції в Херсонській області в якості відповідачів, відсутні.

34. Відповідно до статті 52 КАС України (в редакції, чинній на час розгляду даної справи судом апеляційної інстанції) суд першої інстанції може залучити до розгляду справи другого відповідача. Однак після залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку.

35. Наведене означає, що у випадку залучення інших відповідачів, суд повинен у необхідному обсязі провести підготовку справи до судового розгляду, а саме, повідомити нових відповідачів про залучення їх до розгляду справи, надіслати їм копію позовної заяви або апеляційної скарги, надати інформацію про їхні права та обов'язки, запропонувати надати заперечення тощо.

36. В матеріалах справи відсутні відомості про вчинення судом апеляційної інстанції вищевказаних дій. Крім того, незрозуміло, які саме позовні вимоги до відповідачів, яких залучив суд другої інстанції, розглядав Одеський апеляційний адміністративний суд. Рішення суду не містить жодних обґрунтувань з приводу позовних вимог до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та Головного управління Національної поліції в Херсонській області.

37. Кодекс адміністративного судочинства України не передбачає обов'язку для суду щодо залучення другого відповідача у справі. Однак, колегія суддів Верховного Суду зазначає, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи суд може залучити до справи другого відповідача або співвідповідача, зокрема, якщо це може вплинути на повноту реалізації прав та законних інтересів позивача, з метою захисту яких подано відповідний позов.

38. Колегія суддів Верховного Суду вважає, що наведені обстави свідчать про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

39. В силу частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. За змістом частини сьомої статті 48 КАС України заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції. Тому для з'ясування необхідності залучення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та Головного управління Національної поліції в Херсонській області в якості відповідачів у даній справі, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про скасування судових рішень судів попередніх інстанцій та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

40. За правилами пункту 1 частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

42. Керуючись статтями 341, 344, 349, 353, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Скасувати постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2016 року. Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Т. Г. Стрелець

Судді О. В. Білоус

І.Л. Желтобрюх