Справа № 826/11638/18
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2018-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 листопада 2018 року № 826/11638/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (03118, АДРЕСА_1)

до Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в

м. Києві державної адміністрації (03040, м. Київ. вул. Ломоносова, 5, корп.3)

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Позивач, в особі ОСОБА_1 (надалі - Позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації (надалі - Відповідач), в якому просить суд: визнати незаконним та скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації № 23 від 11.01.2018 року про скасування довідки № від 22.06.2015 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1; зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації призначити ОСОБА_1 грошову допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово комунальних послуг, з моменту припинення її виплати; стягнути з Державної казначейської служби України суму моральної шкоди в розмірі 3000,00 (три тисячі) гривень.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва 26.07.2018р. відкрито спрощене позовне провадження у справі та запропоновано Відповідачу в двадцятиденний строк з дня одержання цієї ухвали надати суду відзив на позовну заяву.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

В обґрунтування позовних вимог Позивач вказує, що Відповідачем з порушенням вимог законодавства прийнято рішення про скасування довідки № від 22.06.2015 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1. На думку Позивача, Управління вийшло за межі наданих йому повноважень та дійшло хибного висновку щодо необхідності позбавлення Права статусу внутрішньо переміщеної особи.

Відповідач надав Суду відзив з якого вбачається, що Позивач поживає в тривали час в місті Києві та не є внутрішньо переміщеною особою в розумінні вимог законодавства.

З огляду на викладене вище та відсутність клопотань сторін про розгляд справи у судовому засіданні, справа розглядається в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у справі матеріалів (у письмовому провадженні).

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсіонер, перебував на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, як внутрішньо переміщена особа, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 р. №509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» з 22.06.2015 р. до 11.01.2018 р.

За заявами від 22.06.2015р., 22.12.2015р., 22.06.2016р., 22.12.2016р., 22.06.2017р. ОСОБА_1 було призначено та виплачено в повному обсязі щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 р. № 505 (надалі - грошова допомога), в розмірі 884,00 грн щомісяця.

В кожній з вищезазначених заяв Позивач власноруч зазначав, що нерухома власність на території підконтрольній Україні в його сім'ї відсутня.

В поданій заяві від 27.12.2017 р. ОСОБА_1 зазначив про наявність права власності на 1/2 частину будинку за адресою: Черкаська область, Драбівський район, смт. Шрамківка, вул. Лєрмонтова, буд. 4 та надав копії відповідних документів та одночасно заявником надано додаток до заяви про призначення грошової допомоги, із пакетом документів, що підтверджують право власності.

Розглянувши зазначені документи, Відповідачем було встановлено, що ОСОБА_1 тривалий час працював та відповідно, й проживав в місті Києві, про що свідчить довідка Київського політехнічного інституту імені Ігоря Сікорського від 20.12.2017 № 118 BKJIC.

Рішенням Управління про скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 11.01.2018 р. № 23 дію довідки ОСОБА_1 було припинено.

Листом від 12.01.2018 р. Відповідач повідомив Позивача про відмову у продовженні виплати адресної допомоги ВПО.

Позивач не погоджується з спірними рішеннями Відповідача, звернувся до суду з даним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 р. №1706-VII (надалі - Закон №1706-VII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті. Відповідно до Закону України „Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року.

Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону (ч. 1 ст. 4 Закону № 1706-VII).

Частиною 2 статті 5 Закону № 1706-VII встановлено, що адресою фактичного місця проживання внутрішньо переміщеної особи може бути адреса відповідного місця компактного поселення внутрішньо переміщених осіб (адреса містечка із збірних модулів, гуртожитку, оздоровчого табору, будинку відпочинку, санаторію, пансіонату, готелю тощо).

Згідно з ч. 2 ст. 7 Закону № 1706-VII Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

З метою обліку осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, прийнята постанова Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509, якою затверджений Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік переміщених осіб (далі - Порядок № 509).

Згідно з пунктом 1 Порядку № 509 довідка є документом, який видається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території або району проведення антитерористичної операції.

Кабінетом Міністрів України 01.10.2014 р. прийнята постанова № 505, якою затверджений Порядок надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (надалі - Порядок № 505).

Цей Порядок визначає механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога).

Відповідно до п.2 Порядку № 505 грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди у довільній формі про виплату йому грошової допомоги від інших членів сім'ї (далі - уповноважений представник сім'ї), встановлено у п. 3 Порядку № 505.

Відповідач зазначає, що грошова допомога, яка передбачена положеннями Порядку № 505, вперше Позивачу була призначена рішенням УПСЗН Солом'янської РДА від 12.11.2014 р., на підставі поданої Відповідачем заяви від 17.10.2014 р., на період з 17.10.2014 р. по 16.04.2015 р. у сумі 884 грн. 00 коп. щомісячно.

У зв'язку з переїздом за новим місцем проживання в АДРЕСА_3, Позивач подав до Управління заяву від 22.06.2015 р. про подовження призначення грошової допомоги, як внутрішньо переміщеній особі за новим місцем взяття на облік. Після надходження особової справи від УПСЗН Солом'янської РДА, Управлінням прийнято рішення від 28.07.2015 р. про подовження грошової допомоги Позивачу на період з 22.06.2015 р. по 21.12.2015 р. у сумі 884 грн. 00 коп. щомісячно.

Наступне звернення за подовженням грошової допомоги Позивач надав 22.12.2015 р., де вказав, про відсутність у володінні будь-якого житлового приміщення, розташованого в регіонах інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористнчної операції.

За результатами розгляду наданої Позивачем заяви від 22.12.2015 р. Управлінням прийнято рішення від 02.02.2016 р. про подовження нарахування грошової допомоги останньому, як внутрішньо переміщеній особі.

Чергові заяви про подовження нарахування грошової допомоги як внутрішньо перемішеній особі Позивачем надавалися 22.06.2016 р., 22.12.2016 р. та від 22.06.2017 р., в який останній також вказує про відсутність у володінні житлового приміщення розташованого в регіонах інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції.

За подовженням призначення грошової допомоги Позивач звернувся до Управління із заявою від 27.12.2017 р. в якій вказав інформацію про наявність житлового приміщення, яке розташоване на підконтрольній території України та є ніби то не придатним для проживання, додавши до своєї заяви документів, які на думку Позивача, підтверджують непридатність житлового приміщення, яке знаходиться у приватній власності останнього.

Частиною 1 статті 12 Закону № 1706 передбачено підстави для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб. Підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: подала заяву про відмову від довідки; скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту: створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; повернулася до покинутого місця постійного проживання; виїхала на постійне місце проживання за кордон; подала завідомо недостовірні відомості.

Рішення про скасування дії довідки приймається керівником структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання особи та надається внутрішньо переміщеній особі протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення. У разі неповідомлення внутрішньо переміщеною особою про її повернення до покинутого місця постійного проживання згідно з абзацом другим пункту 3 частини другої статті 9 цього Закону рішення про скасування дії довідки відповідно до пункту 3 частини першої цієї статті приймається на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання.

Структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад на підставі прийнятого рішення невідкладно вносить до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб відомості про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

З аналізу норм права, вбачається, що однією із підстав для скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є подання особою завідомо недостовірні відомості.

Управлінням було встановлено, що у своїй додатковій заяві Позивач вказав про те, що проживає та працює в м. Києві більше 25 років, що підтверджує те, що статус внутрішньо переміщеної особи, який підтверджується довідкою про взяття на облік від 22.06.2015 р. № 9, Позивачем було отримано без законної підстави, оскільки останній не відноситься до категорії внутрішньо переміщених осіб.

Крім того пунктом 10 Порядку № 505 передбачено, що Уповноважені органи, тобто органи праці та соціального захисту населення, мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання.

На підставі п. 10 Порядку № 505 Управлінням було зроблено запит до Конструкторського бюро інформаційних систем Національного технічного університету України «Київський політехнічний університет імені Ігоря Сікорського» з проханням надати інформацію щодо юридичної та фактичної адреси місця роботи Позивача.

Листом Конструкторського бюро інформаційних систем Національного технічного університету України «Київський політехнічний університет імені Ігоря Сікорського» від 05.04.2018 р. № 0440/320, який отриманий та зареєстрований Управлінням 10.04.2018 р. за вх. № 100/06-3183/1, було повідомлено, що фактичною та юридичною адресою місця роботи Позивача є м. Київ, починаючи з 2003 року.

Судом досліджено матеріали справи та встановлено, що в Листі Конструкторського бюро інформаційних систем Національного технічного університету України «Київський політехнічний університет імені Ігоря Сікорського» від 05.04.2018 р. № 0440/320 зазначено наступне: «з 05.02.2007 року переведений на посаду заступника директора Конструкторського бюро інформаційних систем наказом № 417л від 12.02.2007 року, юридична адреса: 03056, м. Київ, пр-т Перемоги, 37; фактична адреса: 03056, м. Київ, вул. Політехнічна, 14, корпус 13, кімн. 18, з 01.11.2012 року переведений на посаду провідного інженера структурного підрозділу Конструкторського бюро інформаційних систем - інформаційно-обчислювального Дата-центру університету наказом № 2746л від 17.10.2012 по теперішній час, юридична адреса: 03056, м. Київ, пp-т Перемоги, 37; фактична адреса: 03056, м. Київ, пр-т Перемоги, 37, корпус 1, кімн. 40/12.».

В частині посилання Позивача, що ним оплачувалися кошти за квартиру, яка знаходиться та оформлення пенсії на території АР Крим, а тому він постійно проживав на території АР Крим, Судом не береться до уваги з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, що Позивач разом зі своєю сім'єю набув право власності на квартиру, яка розташована в АДРЕСА_2 в 2006 р., а згідно з позовної заяви та Листом Конструкторського бюро інформаційних систем Національного технічного університету України «Київський політехнічний університет імені Ігоря Сікорського» від 05.04.2018 р. № 0440/320 встановлено, що Позивача з 2007 р. переведено на посаду заступника директора Конструкторського бюро інформаційних систем наказом № 417л від 12.02.2007 року, юридична адреса: 03056, м. Київ, пр-т Перемоги, 37; фактична адреса: 03056, м. Київ, вул. Політехнічна, 14, корпус 13, кімн. 18.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

З матеріалів справи вбачається, що Позивач працював з 2007 року та мешкав в місті Києві, а отже, твердження останнього, що він постійно проживав та мешкав на тимчасова окупованій території не підтверджено.

На виконання п. 5 ч. 1 ст. 12 Закону № 1706 Управлінням прийнято рішення від 11.01.2018 р. № 23 про скасування Позивачу довідки № 9 від 22.06.2015 р. про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, про що Позивача було повідомлено в установленому порядку.

Рішенням Комісії від 11.01.2018 р. № 2 відмовлено Позивачу у поновленні грошової допомоги внутрішньо переміщеній особі на підставі п. 2 Порядку № 505, тобто у зв'язку з скасування статусу внутрішньо переміщеної особи, про що останнього було повідомлено в установленому порядку. На підставі вказаних вище рішення Комісії Управлінням також прийнято протокол від 21.02.2018 про закриття особового рахунку Позивача та вирахувати надміру виплачених коштів за весь період отримання грошової допомоги.

Відповідач зазначає, що внаслідок обставин, які склалися Позивачем було отримано без достатньої правової підстави грошові кошти державної допомоги у сумі 31 819 ,25 грн (тридцять одна тисяча вісімсот дев'ятнадцять гривень 25 коп.) за період з 17.10.2014 по 16.04.2015 та з 22.06.2015 по 21.12.2017, що підтверджується довідкою Київським міським центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (далі - Центр) від 14.03.2018 № 051-68-011.

В подальшому Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації звернулося до Голосіївського районного суду з позовом до ОСОБА_1, третя особа: Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, Управління праці та соціального захисту населення Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації про стягнення надмірно виплачених коштів.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується Позивачем, що останнім 26.06.2018 р. подано до Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації заяву про відкликання позовної заяви про стягнення з ОСОБА_1 виплати в якості допомоги переміщеним особам для покриття витрат на проживання в сумі 31819,25 грн., оскільки ним в повному обсязі дана сума повернена 21.06.2018 р.

З аналізу матеріалів справи та норм права, Суд приходить до висновку, що Позивач, повертаючи кошти на рахунок Управління, погодився з тим, що обставини встановленні Відповідачем під час перевірки та прийняття спірного рішення мали місце.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача в частині щодо визнання незаконним та скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації № 23 від 11.01.2018 року про скасування довідки № від 22.06.2015 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1; зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації призначити ОСОБА_1 грошову допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово комунальних послуг, з моменту припинення її виплати є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

В частині щодо стягнення з Державної казначейської служби України суму моральної шкоди в розмірі 3000,00 (три тисячі) гривень не підлягають задоволенню, оскільки документально не підтверджені та є похідними від первісних позовних вимог.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням викладеного, Суд приходить до висновків про відмову в задоволені позовних вимог.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79, 139, 194, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (03118, АДРЕСА_1) відмовити повністю.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.Б. Федорчук