Справа № 1414/3973/2012
Суддя: Селіщева Л. І.
Дата ухвалення: 2012-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 1414/3973/2012
Провадження № 2-а/1414/345/2012р.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2012 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого по справі судді - Селіщевої Л.І.,

при секретарі - Жарліковій Д.О.,

за участю представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління ДАІ УМВС України в Донецькій області про оскарження адміністративного стягнення, -

встановив:

В липні 2012 року позивач - ОСОБА_3 звернувся до суду із адміністративним позовом про оскарження неправомірних дій відповідача-субєкта владних повноважень щодо накладення на нього адміністративного стягнення.

В обґрунтування свого позову позивач вказав, що 12.07.2012 р. близько 13 год. 45 хв. він керував автомобілем НОМЕР_1 та рухався на автодорозі «Донецьк-Маріуполь». В цей час його зупинив інспектор ДАІ та вказав позивачу, що він здійснив порушення п. 12.4 ПДР, та перевищив швидкість руху свого транспортного засобу на 36 км/год.

Позивач не погодився із доводами інспектора ДАІ, однак інспектор склав відносно позивача протокол про адміністративне правопорушення за ч.І ст. 122 КУпАП, та після цього виніс постанову серії „АОІ № 129767 від 12.07.2012 р. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.І ст. 122 КУпАП, відповідно якої на нього був накладений штраф у розмірі 255 гривень.

На думку позивача, дії відповідача щодо притягнення його до адмінвідповідальності є неправомірними через те, що він не скоював адмінпорушення, не порушував Правил дорожнього руху, а оскаржувана ним постанова є протиправною та не відповідає фактичним обставинам справи.

В судовому засіданні по справі представник позивача позов підтримав з підстав, викладених в адміністративному позові, просив суд його задовольнити.

Відповідач в судове засіданні свого представника не направив, про час та місце судового засідання по справі був повідомлений своєчасно та належним чином, про що в матеріалах даної справи є відповідні повідомлення про вручення повісток. Тому суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позовні вимоги с необгрунтованими, і такими, що не підлягають задоволенню виходячи із наступного.

Відповідно до ч.З ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано : обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення безсторонньо; добросовісно; розсудливо;з дотриманням принципу рівності перед законом тощо.

Дослідженням протоколу про адміністративне правопорушення серії «АНІ» № 577911 від 12.07.2012 р., складеного інспектором ДПС прапорщиком міліції ОСОБА_4 відносно позивача було встановлено, що 12.07.2012 р. близько 13 год. 45 хв. він керував автомобілем „Опель Вектра д/н НОМЕР_2 та рухався на автодорозі «Донецьк-Маріуполь» в м. Волноваха зі швидкістю 96 км/год, чим перевищив встановлену швидкість руху транспортного засобу на 36 км/год, та порушив п. 12.4 ПДР України.

В своїх поясненнях у цьому протоколі водій ОСОБА_3 вказав, що він не навмисно перевищив швидкість руху та рухався зі швидкістю 96 км/год, тобто він фактично визнав свою провину у вчиненні порушення ПДР України.

Із постанови серії „АОІ № 129767 від 12.07.2012 р. вбачається, що за вищевказане правопорушення позивач був притягнений до адміністративної відповідальності за ч.І ст. 122 КУпАП, відповідно якої на нього був накладений штраф у розмірі 255 гривень.

Враховуючи вимоги ст.ст.222, 255 КУпАП та те, що посадова особа відповідача обіймає посаду інспектора ДПС і має спеціальне звання прапорщика міліції, то він має право, як уповноважена на те посадова особа, складати протоколи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та розглядати справи даної категорії.

Відповідно до ч.І ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частина перша ст. 122 КпАП України визначає, що перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу від п'ятнадцяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 251 КУпАП встановлює, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Даючи правову оцінку фактам, викладеним позивачем у позовній заяві, суд дійшов висновку, що вони жодним чином не спростовують факт вчиненого ним правопорушення, оскільки це підтверджено протоколом про адміністративне правопорушення, який є належними та допустимим доказом. Крім цього, позивач в своїх поясненнях в протоколі визнав вчинення ним порушення ПДР.

В свою чергу, позивач не надав суду жодного належного та допустимого доказу правомірності своїх дій та не спростував встановлені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини.

З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити, оскільки позов є необґрунтованим та недоведеним, а оскаржувана ним постанова є такою, що відповідає вимогам ст.ст. 283-284 КУпАП.

Керуючись ст.ст.8-12, 15, 17, 26, 41, 158-161, 163, 167, 256 КАС України, суд

Постановив:

В задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Л. І. Селіщева