Справа № 376/744/14-а
Суддя: Ярошенко С. М.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/744/14-а
Провадження № 2-а/376/23/2014
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" жовтня 2014 р. Сквирський районний суд Київської області

у складі: головуючого судді - Ярошенко С.М., при секретарі - Ткаченко В.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Сквирської районної державної адміністрації Київської області про визнання протиправною бездіяльності, а також про призначення, нарахування (здійснення перерахунку) та виплату одноразової компенсації, та щорічної допомоги на оздоровлення особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи,

встановив:

31.03.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування позову зазначив, що 30.08.2013 року подав заяву до Управління соціального захисту населення Сквирської районної державної адміністрації Київської області про надання довідок щодо розміру одноразової компенсації яку позивач отримав, як інвалід ІІ групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, щодо розміру щорічної допомоги на оздоровлення, яку позивач повинен отримувати як учасник ліквідації наслідків на Чорнобильської АЕС та провести нарахування/перерахунок належних йому компенсацій, посилаючись на те, що він є інвалідом ІІ групи за рішенням Медико-соціальної експертної комісії та має отримувати одноразову компенсацію у розмірі 45 мінімальних заробітних плат, щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат, як інвалід ІІ групи внаслідок Чорнобильської катастрофи.

08.11.2013 року на вказану заяву Управління соціального захисту населення Сквирської районної державної адміністрації Київської області надало відповідь, в якій зазначено, що управління соціального захисту населення не наділені повноваженнями самостійно визначати розмір компенсаційних виплат, щорічна допомога на оздоровлення призначена відповідно до чинного законодавства.

Вважає дії відповідача неправомірними.

З урахуванням наведеного, просить визнати незаконними дії відповідача щодо застосування ним під час нарахування/перерахунку ОСОБА_1 одноразової компенсації та щорічної допомоги на оздоровлення положень Бюджетних законів, а також підзаконних нормативно - правових актів, якими розмір компенсаційних виплат значно менші ніж передбаченого ст. 48 Закону № 796 для відповідної категорії громадян, визнати протиправною бездіяльность відповідача щодо нарахування, перерахунку та виплати неотриманих та неоодтриманих сум одноразової компенсації та щорічної допомоги, забов'язати відповідача зробити перерахунок та виплату ОСОБА_1 сум одноразової компенсації у розмірі 45 мінімальних заробітних плат та щоріної допомоги на оздоровлення на підставі у розмірі 5 мінімальних заробітних плат, стягнути з відповідача суму боргу за компенсаційними виплатами, що виник за весь період порушення та невиконання вимог Конституції та Законів України щодо визначення, нарахування та перерахування соціальних гарантій.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просить розглянути справу в його відсутності, позов підтримує.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з запереченням щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивач звернувся до суду з адміністративним позовом після закінчення строків установлених законодавством відповідно до ч. 1, 2 ст. 99 КАС України. Також зазначивши, що відповідно до ст. 87 Бюджетного кодексу України видатки на державні програми з ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, здійснюються у встановленому порядку за рахунок наявних надходжень до загального фонду державного бюджету в межах обсягів призначень, передбачених у державному бюджеті України.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що 30.08.2013 року позивач подав заяву до Управління соціального захисту населення Сквирської районної державної адміністрації Київської області про надання довідок щодо розміру одноразової компенсації яку позивач отримав, як інвалід ІІ групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, щодо розміру щорічної допомоги на оздоровлення, яку позивач повинен отримувати як учасник ліквідації наслідків на Чорнобильської АЕС та провести нарахування/перерахунок належних йому компенсацій, посилаючись на те, що він є інвалідом ІІ групи за рішенням Медико-соціальної експертної комісії та має отримувати одноразову компенсацію у розмірі 45 мінімальних заробітних плат, щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат, як інвалід ІІ групи внаслідок Чорнобильської катастрофи.

08.11.2013 року на вказану заяву Управління соціального захисту населення Сквирської районної державної адміністрації Київської області надало відповідь, в якій зазначено, що управління соціального захисту населення не наділені повноваженнями самостійно визначати розмір компенсаційних виплат, щорічна допомога на оздоровлення призначена відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом до ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 63 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, коштів, які враховуються при визначенні міжбюджетних трансфертів, та інших джерел, не заборонених законодавством.

На час проведення ОСОБА_1 зазначених виплат, діяли обмеження щодо застосування норм і положень ст.48, 63 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", і виплати здійснювалися у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 р. і 2014 р.

Керуючись ст. 6, 9, 17-19, 158-163, 167КАС України, ст.48, 63 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ, Законом України "Про Державний бюджет України на 2013 рік", Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", суд, -

постановив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Сквирської районної державної адміністрації Київської області про визнання протиправною бездіяльності, а також про нарахування, перерахунок та виплату щорічної допомоги на оздоровлення особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі 5 (п'ять) мінімальних заробітних плат, в порядку та на умовах, визначених положеннями статті 48 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ, за період починаючи з 2013 року по 30.10.2014 року включно, відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо постанову було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя С.М.Ярошенко