Справа № 813/4265/17
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2018-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/786/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Кухтея Р.В.

за участю секретаря судового засідання - Мацьків М.С.

за участі представника сторони позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2

за участі представника сторони відповідача - Клапчука Р.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 січня 2018 року прийняте суддею Кухар Н.А. в місті Львові о 12 годині 52 хвилині по справі № 813/4265/17 за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_4 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області в особі Бориславського міського сектору про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_4 з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в особі Бориславського міського сектору Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, у якому просять суд:

- визнати дії Бориславського міського сектору Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області щодо не оформлення неповнолітній ОСОБА_4 у формі паспортної книжечки, що передбачено Положенням про паспорт громадянина України, затвердженим Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ - протиправними;

- зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області в особі Бориславського міського сектору Головного управління державної міграційної служби у Львівській області оформити та видати бланк паспорту ОСОБА_4 у формі паспортної книжечки, з проставленою відміткою місця проживання - без використання цифрового ідентифікатора особи та автоматизованої обробки персональних даних;

- зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області в особі Бориславського міського сектору Головного управління державної міграційної служби у Львівській області вести облік щодо ОСОБА_4 за раніше встановленими формами - за прізвищем, іменем та по - батькові, роком народження та за місцем реєстрації, без використання любого цифрового ідентифікатора особи (у т.ч. за серією та номером паспорту), без внесення інформації про неї до Єдиного Демографічного реєстру чи будь - яких баз даних і реєстрів та без використання автоматизованої обробки та передачі її персональних даних.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 січня 2018 року адміністративний позов задовлено частково. Визнано дії Головного управління Державної міграційної служби України в особі Бориславського міського сектору Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області ( , м. Львів вул. Січових Стрільців ,11) щодо відмови у оформленні та видачі неповнолітній ОСОБА_4 паспорта громадянина України у паперовому вигляді протиправними. Зобов'язано Головне управління Державної міграційної служби України в особі Бориславського міського сектору Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області оформити та видати неповнолітній ОСОБА_4 паспорт громадянина України у паперовому вигляді. В решті позовних вимог відмовлено.

Суд виходив з того, що нормами ЗУ «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» (в ред., діючої на момент виникнення правовідносин, надалі Закон № 5492-VI), передбачено, що форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. На відміну від норм «Про затвердження положень про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон» (далі Положення № 2503-XII) теж діючого на момент виникнення правовідносин не тільки звужують, а й фактично скасовують право громадянина на отримання паспорту у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, ім'я та по-батькові та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій, що є безумовним порушенням вимог ст.22 Конституції України.

Разом з тим, суд враховуючи конституційний принцип розподілу влад та дискреційні повноваження відповідача не може зобов'язати останнього вести облік щодо ОСОБА_4 за раніше встановленими формами без внесення інформації про неї до Єдиного Демографічного реєстру.

Не погодившись із даним судовим рішенням, представником сторони відповідача подано апеляційну скаргу, в якій вказується на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та постановити рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги покликання маються на те, що суд першої інстанції вибірково застосував норми закону, поверхнево дослідив законодавство. Жодних правових підстав для оформлення паспорта книжечкою не має, адже прийом заяв про видачу паспортів зразка 1994 року згідно вимогами чинного законодавства припинено.

Крім того, позивачі не надали всіх передбачених п. 35 Порядку оформлення, видачі, обліку, пересилання, видачі, переведення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, необхідних документів для оформлення паспорта громадянина України неповнолітній.

Не застосовано жодних обмежень на підставі релігійних переконань до позивачів та їх неповнолітньої доньки як вважає суд та згідно ст. 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і не може бути привілеїв.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, судом встановлено, що 09 вересня 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 звернулися із заявою до керівника МС ГУДМС районного відділу ДМС м. Борислава, в якій просили видати бланк паспорта громадянина України ОСОБА_4 виключно у вигляді паспортної книжечки форма якої не заборонена діючим законодавством України, а не у формі пластикової картки типу ІD-1, форма якої не є паспортом та не є його єдиним зразком, проставити відмітку реєстрації місця проживання у паспорті. Провести реєстрацію громадянства України - внесення запису про набуття особою громадянства України спеціально уповноваженим на те органом у відповідні облікові документи.

14 вересня 2017 року Бориславським міським сектором Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області листом № 1384 надано відповідь про те, що згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» від 25.03.2015 р. №302, з 1 листопада 2016 року запроваджено оформлення із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру, паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою. Вказали, що підстави для оформлення паспорта громадянина України у вигляді книжки відсутні.

Ухвалою ЛААС від 18.08.2018 року зупинено апеляційне провадження до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду у зразковій справі №806/3265/17 (Пз/9901/2/18).

19.09.2018 Велика Палата Верховного Суду розглянула зразкову справу № Пз/9901/2/18 (№806/3265/17) та прийняла відповідну постанову, яка набрала законної сили з дати її прийняття. Повний текст вказаної постанови виготовлений та підписаний 01.10.2018.

Висновки Великої Палати Верховного Суду у цій зразковій справі належить застосовувати в адміністративних справах щодо звернення осіб до суду з позовом до територіальних органів ДМС України з вимогами видати паспорт громадянина України у формі книжечки, у зв'язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ.

Колегія суддів звертає увагу учасників судового розгляду на те, що дана справа містить ознаки типової, адже позивачем у справі є фізична особа, якій територіальним органом ДМС України відмовлено у видачі паспорту у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ; відповідач - територіальні органи ДМС України; предмет спору - вимоги щодо неправомірної відмови відповідача у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки у зв'язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних та зобов'язання відповідача видати позивачеві паспорт у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ.

Відтак, висновки Великої Палати Верховного Суду, що законодавець, приймаючи Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, спрямованих на лібералізацію Європейським Союзом візового режиму для України» (далі Закон № 1474-VIII), яким внесено зміни до Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» (далі Закону № 5492-VI), не дотримав вимог, за якими такі зміни повинні бути зрозумілими і виконуваними, не мати подвійного тлумачення, не звужувати права громадян у спосіб, не передбачений Конституцією України та не допускати жодної дискримінації у залежності від часу виникнення правовідносин з отриманням паспорта громадянина України.

На час звернення позивачів до Відділу УДМС діяло два нормативних акта: Положення про паспорт № 2503-XII і постанова Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України», відповідно до яких особи, які раніше отримали паспорт, не зобов'язані звертатися за його обміном, при досягнені відповідного віку органи УДМС проводять вклеювання фотографії, тоді як особи, які змінили прізвище, чи у яких відбулися інші зміни персональних даних, зобов'язані отримувати новий паспорт у формі ID-картки, який має обмежувальний термін 10 років (ч. 3 ст. 21 Закону № 5492-VI), до якого вноситься більше персональних даних та який має унікальний номер запису у Реєстрі. При цьому, у жодному законі не зазначено, з якою метою встановлені такі обмеження, і чи є вони необхідними у демократичному суспільстві. Оскільки дії Відділу УДМС розглядаються як дії держави в цілому, і такі дії порушують основоположні права громадян, то вони визнаються протиправними.

Відтак, колегія суддів беручи до уваги вищенаведені висновки, погоджується, що позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у виглядікартки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області залишити без задоволення, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 січня 2018 року по справі № 813/4265/17 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Р. В. Кухтей
Повний текст судового рішення виготовлено 15.11.2018 року.