Справа № 809/961/18
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/89/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Запотічного І.І., Кузьмича І.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 липня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Тимощука О.Л. за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просить визнати дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії неправомірними, зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії з 19 серпня 2016 року згідно довідки Національного антикорупційного бюро України (далі - Національне бюро), без обмеження граничного розміру пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач з 06.08.2008 знаходиться на обліку та отримує пенсію за вислугу років в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, яка призначена на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ) з 05.08.2008 довічно у розмірі 56%. Позивач вважає, що законодавством йому гарантовано право на перерахунок пенсії у зв'язку із звільненням зі служби в Національному бюро відповідно до Закону №2262-ХІІ. Відтак, позивачем, згідно з порядком, встановленим статтею 63 зазначеного Закону, подано відповідачу додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, а саме - довідку Національного бюро про розмір грошового забезпечення від 22.03.2018 №03/2-167-04/12005 та копію наказу директора Національного бюро про звільнення позивача з посади старшого оперативного працівника Національного бюро від 11.08.2016 №316, проте відповідачем не проведено перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону №2262-XII за відсутністю правових підстав.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.07.2018 відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, його оскаржив ОСОБА_1, подавши апеляційну скаргу. Вважаю, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню, яке було прийнято судом з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним та неправильним встановленням обставин, які мають значення для справи, та не застосував п.6 ст.7 КАС України. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, зокрема зазначає, що суд першої інстанції, посилаючись на загальні нормативно-правові акти, прийняв рішення, яке підлягає скасуванню. На осіб начальницького складу Національного бюро поширюються положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ та Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, про що і зазначив суд першої інстанції, але було відмовлено посилаючись на відсутність в нормативно-правових актах посилань щодо осіб, які проходять службу па посадах начальницькою складу в Національному бюро. В законодавстві виникла прогалина, яку потрібно вирішувати у відповідності до п. 6 ст. 7 КАС України.

На апеляційну скаргу відповідачем подано відзив, у якому ГУ ПФУ в Івано-Франківській області вважає, що апеляційна скарга є безпідставною та не ґрунтується на нормах матеріального та процесуального права. Зазначає, що Національне бюро не входить до переліку державних органів, які передбачені Законом № 2262-ХІІ та Порядком, затвердженим Постановою КМУ №45, а тому пенсійний орган не має підстав для проведення перерахунку пенсії на підставі довідки Національного бюро відповідно до Закону № 2262-ХІІ. Відповідно до абзацу 2 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України» особи начальницького складу та працівники Національного бюро підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Отже, працівникам Національного бюро призначається пенсія на загальних умовах відповідно до норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги заперечення позивача на відзив відповідача на апеляційну скаргу, оскільки Розділ III «Перегляд судових рішень» Глави 1. «Апеляційне провадження» § 2. «Відкриття апеляційного провадження» Кодексу адміністративного судочинства України не передбачає права учасників справи подавати заперечення на відзив, а лише згідно з ч. 1 статті 304 КАС України учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах її доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що наказом начальника Львівського клінічного госпіталю Державної прикордонної служби від 05.08.2008 №155-ос майора ОСОБА_1 - старшого офіцера (з організації повсякденної діяльності) відділу по роботі з персоналом клінічного госпіталю звільнено з військової служби, відповідно до пункту «а» частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу», у зв'язку із закінченням строку контракту, згідно з наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 29.07.2008 №327-ос.

Починаючи з 06.08.2008 позивач перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію за вислугу років довічно, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 від 30.10.2008. Пенсія позивачу призначена на підставі Закону №2262-ХІІ у розмірі 56% від сум грошового забезпечення, визначеного Державною прикордонною службою України.

Згідно довідок Національне бюро від 23.05.2016 №17-075/16280 та від 22.03.2018 №03/2-167-04/12005 позивач у період з 23.03.2016 по 15.08.2016 проходив службу на посадах начальницького складу Національного антикорупційного бюро України.

З метою проведення перерахунку раніше призначеної пенсії, у зв'язку зі звільненням зі служби в Національне бюро у запас Збройних сил України, позивач 10.04.2018 звернувся із заявою до головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, у якій просив здійснити перерахунок його пенсійного забезпечення без встановлення граничного розміру, та надав довідку Національного бюро від 22.03.2018 №03/2-167-04/12005 про розмір грошового забезпечення, посилаючись на приписи статті 63 Закону №2262-ХІІ.

Листом відповідача від 10.05.2018 №788/Д-15 позивача повідомлено про те, що трудовий (страховий) стаж та інші обставини, що відбулися після звільнення зі служби, не враховуються для призначення та перерахунку пенсій відповідно до Закону №2262- ХІІ, оскільки набутий позивачем після звільнення з військової служби страховий стаж під час роботи в Національному бюро зараховується до вислуги років для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у разі набуття права та доцільності призначення цього виду пенсії. Окрім цього відповідач зазначив, що на підставі довідки, наданої Адміністрацією Державної прикордонної служби України про розмір грошового забезпечення, позивачу з 01.01.2018 уже проведено перерахунок пенсії відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова №103).

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність дій відповідача щодо відмови у проведенні спірного перерахунку пенсії, визнавши доводи позивача такими, що не підтверджують протиправності оскаржуваного рішення відповідача та не обґрунтовують право позивача на перерахунок пенсії відповідно до вимог Закону №2262-ХІІ на підставі довідки Національного бюро.

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

Законом України «Про Національне антикорупційне бюро України» від 14.10.2014 №1698-VII (далі - Закон №1698-VII) визначено правові основи організації та діяльності Національного бюро.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону №1698-VII Національне бюро є державним правоохоронним органом, на який покладається попередження, виявлення, припинення, розслідування та розкриття корупційних правопорушень, віднесених до його підслідності, а також запобігання вчиненню нових.

Частиною другою цієї статті визначено, що Національне бюро утворюється Президентом України відповідно до цього та інших законів України.

Приписами статті 4 Закону №1698-VII встановлено гарантії незалежності Національного бюро.

Тобто, Національне бюро є спеціальним органом державної влади, що функціонує поза системою існуючих правоохоронних органів.

Відповідно до частин 1 та 5 статті 10 Закону №1698-VII до працівників Національного бюро належать особи начальницького складу, державні службовці та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в Національному бюро. Особами начальницького складу є працівники підрозділів швидкого реагування, захисту учасників кримінального судочинства та забезпечення безпеки працівників відповідно до цього Закону, оперативно-технічних підрозділів Національного бюро. На осіб начальницького складу Національного бюро поширюється положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ та Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України.

Питання соціального захисту працівників Національного бюро передбачено статтею 22 Закону №1698-VII, де згідно частини 1 держава забезпечує соціальний захист працівників Національного бюро відповідно до Конституції України, цього Закону та інших актів законодавства.

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 22 Закону №1698-VII особи начальницького складу та працівники Національного бюро підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

З аналізу наведених норм необхідно врахувати, що особи начальницького складу Національного бюро за своїм правовим статусом хоча і прирівняні до осіб, на яких поширює свою дію положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ та Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, однак питання їх соціального захисту врегульовано загальними нормативно-правовими актами.

Позивач вважає, що законодавством йому гарантовано право на перерахунок пенсії у зв'язку із звільненням зі служби в Національному бюро відповідно до Закону №2262-ХІІ.

Разом з тим, статтею 1-2 Закону №2262-ХІІ визначено вичерпний перелік осіб, що мають право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону, де працівників Національного бюро до такого переліку не віднесено.

Щодо посилань позивача на абзац другий статті 2 Закону №2262-ХІІ, за яким пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, службу до Національної поліції, органів та підрозділів цивільного захисту, податкової міліції та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється. При наступному звільненні із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення,

На думку колегії суддів відповідач прийшов до правильного висновку, що набутий після звільнення зі служби в Державній прикордонній службі України страховий стаж позивача, який не являється військовою службою чи службою в органах внутрішніх справ, інших державних органах, передбачених статтею 1-2 Закону №2262-ХІІ, що зараховується до вислуги років для призначення пенсій відповідно до цього Закону, може бути врахований при призначенні пенсії позивачу відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

Стосовно посилання на приписи статті 63 Закону №2262-ХІІ як підставу здійснення перерахунку пенсії, то варто зазначити, що за змістом частин 1 та 4 ст. 63 Закону №2262-ХІІ перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв'язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Порядок перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-ХІІ затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2018 №45 (далі - Постанова №45).

Пунктом 3 Порядку №45 визначено перелік державних органів, яких Пенсійний фонд України зобов'язаний повідомити про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку.

У вказаному пункті Порядку №45 Національне бюро до вищезазначеного переліку не входить, а тому у відповідача були відсутні підстави для проведення перерахунку пенсії позивачу на підставі довідки Національного бюро відповідно до статті 63 Закону №2262-ХІІ.

Необхідно звернути увагу, що вищезазначеними положеннями передбачено вичерпний перелік державних органів, вимоги та особливості несення служби в яких, надає право на перерахунок пенсії з урахуванням додаткової вислуги років на день останнього звільнення, де Національне бюро відсутнє.

Разом з тим, Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №103, відповідно до якої, постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом №2262-ХІІ (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським) з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби, що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (надалі, також - Постанова №704).

Постановою №704, зі змінами, внесеними Постановою №103, передбачено з 01.01.2018 підвищення грошового забезпечення військовослужбовців силових структур, шляхом збільшення посадових окладів та окладів за військове звання.

Згідно листа відповідача від 10.05.2018 №788/Д-15 позивача повідомлено про те, що на виконання вимог Постанови №103 та на підставі довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України про розмір грошового забезпечення, визначеного відомством на 01.03.2018, позивачу з 01.01.2018 проведено перерахунок пенсії.

Станом на 01.01.2018 розмір пенсійної виплати з урахуванням основного розміру пенсії та надбавки за проживання в гірській місцевості (917,28 грн) становить 5503,68 грн.

До перерахунку розмір пенсійної виплати позивача становив 4772,39 грн. Таким чином, різниця між раніше отримуваною і перерахованою пенсійною виплатою складає 731,29 грн, з якої з 01.01.2018 по 31.12.2018 позивачу щомісячно належить до виплати 50% підвищення в сумі 365,65 грн, як це передбачено пунктом 2 Постанови №103.

Виплату перерахованого підвищення з 01.01.2018 по 30.04.2018 в загальній сумі 1462,60 грн позивачу забезпечено 16.04.2018 додатковою відомістю на поточний рахунок через Ощадбанк. В подальшому, з травня 2018 року по грудень 2018 року розмір пенсійної виплати позивача становить 5138,04 грн, з яких, 4772,39 грн - розмір отримуваної пенсійної виплати до 01.01.2018, та 365,65 грн - 50% підвищення відповідно до Постанови №103.

Тобто, перерахунок пенсії позивачу у відповідності до вимог Закону №2262-ХІІ та Постанови №103 відповідачем виконано.

Апеляційний суд акцентує увагу на тому, що відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З врахуванням встановлених обставин справи та норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що відповідач виконав свій обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, а суд першої інстанції зробив правильний висновок про обґрунтованість дій та рішення відповідача при відмові позивачу в проведенні перерахунку пенсії згідно довідки Національного антикорупційного бюро України, які вчинені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Беручи до уваги викладене, оцінивши зібрані докази у сукупності, судова колегія приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги позивача є необґрунтованими та безпідставними, які не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 липня 2018 року у справі № 809/961/18 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. П. Сапіга
судді І. І. Запотічний
С. М. Кузьмич