Справа № 806/1883/18
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2018-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 806/1883/18

Головуючий у 1-й інстанції: Єфіменко О.В.

Суддя-доповідач: Мацький Є.М.

16 листопада 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Охрімчук І.Г. Капустинського М.М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

представника апелянта - Домарацької В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06 червня 2018 року (рішення ухвалено у м. Житомирі, повний текст рішення складено 11.06.2018, час ухвалення рішення не зазначено) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

В С Т А Н О В И В :

I.ПРОЦЕДУРИ

1. 13.04.2018 до Житомирського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_3, у якому вона просила визнати:

-- протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-194-17 від 09.02.2018 про сплату боргу у сумі 3520,00 грн, винесену керівником ГУ ДФС у Житомирській області Свєтяш І.В.

2.Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 18.04.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

3.Постановою Житомирского окружного адміністративного суду від 6.06.2018 року позовні вимоги задоволено.

4.Визнано протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-194-17 від 09.02.2018 про сплату боргу у сумі 3520,00 грн, винесену керівником Головного управління ДФС у Житомирській області Свєтяш І.В.

5.Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, 9 липня 2018 року ГУ ДФС у Житомирській області, подало апеляційну скаргу.

6.15 серпня 2018 року ухвалою судді Житомирського апеляційного адміністративного суду відкрито провадження.

7. 27 серпня 2018 року ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду справа призначено до розгляду.

8. 30 вересня 2018 року в зв»язку з ліквідацією Житомирского апеляційного адміністративного суду справу передано на розгляд до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

II. АРГУМЕНТИ СТОРІН

9. Позивач зазначила про те, що вона зверталась з заявою до Малинської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Житомирській області про звільнення від сплати єдиного соціального внеску у зв'язку з тим, що є інвалідом та не бажає сплачувати єдиний соціальний внесок на добровільних засадах.

10. Вказана заява була зареєстрована відповідним чином, однак у січні 2018 року позивачу стало відомо про те, що вона має борг у сумі 2464,00 грн.

11. На адвокатський запит надійшла відповідь, у якій було зазначено про те, що хоча відповідна заява позивачем і була надана разом із посвідченням, однак у автоматизованих інформаційних системах ДФС не відображено жодної інформації щодо інвалідності позивача, у зв'язку із чим позивачу здійснюється нарахування єдиного соціального внеску, як фізичній особі-підприємцю, яким обрано спрощену систему оподаткування.

12. 24.02.2018 позивачем отримано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 09.02.2018 № Ф-194-17 на суму 3520,00 грн.

13. Позивач вважає вказану вимогу протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

14. Апелянт зазначає, що ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем, з 01.02.2017 перебуває на спрощеній системі оподаткування та відповідно до облікових даних інформаційної системи органу доходів і зборів загальна сума заборгованості позивача, станом на 31.01.2018 становить 3520,00 грн.

15. На підставі цих даних ГУ ДФС у Житомирській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 09.02.2018 № Ф-194-17, якою зобов'язано позивача сплатити суму недоїмки єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 3520,00 грн.

16. Апелянт зазначає, що в ІС "Податковий блок" у реєстрі страхувальників відсутня інформація щодо наявності у позивача пільги по сплаті єдиного внеску у зв'язку з отриманням соціальної допомоги по інвалідності.

III. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

17. ОСОБА_3 зареєстрована як фізична особа-підприємець 12.01.2017, номер запису про реєстрацію: 2 004931.

18. Відповідно до пенсійного посвідчення Серія НОМЕР_1 від 06.07.2009 та довідки № 1084 від 04.06.2018 Коростенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області ОСОБА_3 перебуває на обліку в Коростенському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи .

19. 12.01.2017 ОСОБА_3 були подані заяви про застосування спрощеної системи оподаткування та про реєстрацію Книги обліку доходів і витрат.

20. Також 12.01.2017 позивач подала до Малинської ОДПІ ГУ ДФС заяву про звільнення її від сплати єдиного соціального внеску (ЄСВ) у зв'язку з тим, що з 2009 року отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується відповідним посвідченням та не бажанням сплачувати ЄСВ на добровільних засадах, що передбачено ч. 4 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

21. Вказана заява була зареєстрована належним чином, про що свідчить вхідний штамп податкової інспекції на копії заяви.

22. У січні 2018 року позивачу стало відомо про те, що вона має борг у розмірі 2464,00 грн. за несплату єдиного соціального внеску за період з 01.02.2017 до 01.01.2018.

23. На адвокатський запит була надіслана відповідь з Головного управління ДФС у Житомирській області, у якій зазначено, що заява про звільнення від сплати внеску була подана ОСОБА_3 разом з копією пенсійного посвідчення, але в автоматизованих інформаційних системах ДФС не відображено жодної інформації щодо інвалідності ОСОБА_3 у зв'язку з чим здійснюється нарахування єдиного соціального внеску, як фізичній особі-підприємцю, яким обрано спрощену систему оподаткування.

24. Також у відповіді зазначено, що до Коростенського об'єднаного управління ПФУ в Житомирській області Головним управлінням ДФС у Житомирській області було надано запит для встановлення причин відсутності інформації по ФОП ОСОБА_3 щодо наявності інвалідності та вжиття подальших дій.

25. 24.02.2018 позивачем була отримана вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф -194-17 від 09.02.2018 року.

26. У вказаній вимозі про сплату боргу (недоїмки) зазначено, що станом на 31 січня 2018 року заборгованість ОСОБА_3 зі сплати єдиного внеску становить 3520,00 грн

27. Не погодившись із вказаною вимогою, позивач оскаржила її до ДФС України .

28. 30.03.2018 рішенням про результати розгляду скарги №4669/У/99-99-11-02-02-25 скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, а вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 09.02.2018 № Ф-194-17 без змін.

29. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату недоїмки від 09.02.2018 № Ф-194-17.

IV. ОЦІНКА СУДУ

30. Апеляційний Суд, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.

32. Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

33. Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

34. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

35. Надаючи правову оцінку оскаржуваній вимозі, суд виходить з наступного.

36. Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України від 08.07.2010 № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон України № 2464-VI).

37. Стаття 1 цього Закону визначає єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (єдиний внесок) як консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

38. Пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону України № 2464-VI встановлено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

39. Поряд із цим, за приписами частини 4 цієї статті особи, зазначені у пункті 4 частини 1 статті 4 Закону України № 2464-VI, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

40. Аналогічні за змістом положення відображені у п. 4 Розділу ІІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України № 449 від 20.04.2015 та у п. 3 Розділу ІІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 435 від 14.04.2015.

41. Із зазначеного слідує, що необхідними умовами для застосування положень частини 4 статті 4 Закону України № 2464-VI є отримання особою статусу пенсіонера чи встановлення такій особі інвалідності, а також отримання нею відповідно до закону пенсії або соціальної допомоги.

42. При цьому єдиною підставою, за наявності якої вказані положення не підлягають застосуванню, - це добровільна згода особи на участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

43. Відповідно до ст. 12 Закону України Закон від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особи, які досягли 16-річного віку та не належать до кола осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до статті 11 цього Закону, у тому числі іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають або працюють на території України, громадяни України, які постійно проживають або працюють за межами України, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, мають право на добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

44. Зазначені особи можуть брати добровільну участь у солідарній системі або в накопичувальній системі пенсійного страхування, або одночасно в обох системах відповідно до укладеного договору про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь) згідно із Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

45. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України № 2464-VI платниками, які мають право на добровільну сплату єдиного внеску, є, зокрема, особи, які досягли 16-річного віку та не перебувають у трудових відносинах з роботодавцями, визначеними пунктом 1 частини першої статті 4, та не належать до платників єдиного внеску, визначених пунктами 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, у тому числі іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають або працюють в Україні, громадяни України, які працюють або постійно проживають за межами України, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

46. Згідно з положеннями частин 2, 3 статті 10 Закону України № 2464-VI особи, зазначені в частині першій цієї статті, беруть добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування протягом строку, визначеного в договорі про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, але не менше одного року (крім договорів про одноразову сплату).

47. Особи, зазначені в частині першій цієї статті, подають до органу доходів і зборів за місцем проживання відповідну заяву в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

48. Орган доходів і зборів, що отримав заяву про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, має право перевіряти викладені в заяві відомості та вимагати від особи, яка подала заяву, документи, що підтверджують зазначені відомості.

49. З особою, яка подала заяву про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, органом доходів і зборів в строк не пізніше ніж 30 календарних днів з дня отримання заяви укладається договір про добровільну участь відповідно до типового договору, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

50. Таким чином, особи, які не підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню можуть брати добровільну участь у солідарній системі або в накопичувальній системі пенсійного страхування, або одночасно в обох системах. У такому разі вони подають до органу доходів та зборів за місцем проживання відповідну заяву в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

51. Крім того, ч. 3 Розділу III Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 435 від 14.04.2015, передбачено, що Звіт зазначеними особами не подається.

52. У разі самостійного визначення бази нарахування єдиного внеску фізичні особи-підприємці - підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування та які є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію за віком або соціальну допомогу, формують та подають до органів доходів і зборів Звіт самі за себе один раз на рік до 10 лютого року, що настає за звітним періодом.

53. У даному випадку, враховуючи, що позивач - ОСОБА_3 є пенсіонером, що отримує пенсію по інвалідності (ІІІ група) з 2009 року та перебуває на спрощеній системі оподаткування, отримує пенсію, що власне й не заперечувалось відповідачем, суд дійшов висновку, що позивач на підставі положень частини 4 статті 4 Закону України № 2464-VI звільнений від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

54. Суд також зауважує, що матеріали справи не містять жодних доказів того, що позивач укладала договір про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

55. При цьому, суд також враховує доводи позивача про те, що вона не подавала заяву про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

56. Таким чином, враховуючи усі вищевикладені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що сформована ГУ ДФС у Житомирській області вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-194-17 від 09.02.2018 є протиправною та, як наслідок, підлягає скасуванню.

57. З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

V.ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

58. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

59. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

60. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

61. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

62. Суд апеляційної інстанції визнає, що суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суд повно встановив обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надав їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06 червня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 16 листопада 2018 року.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Охрімчук І.Г. Капустинський М.М.