Справа № 0840/3018/18
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2018-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

24 вересня 2018 року 10:35Справа № 0840/3018/18 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., за участю секретаря судового засідання Гавриленко А.О.

позивача: ОСОБА_1

та представника

відповідача: Бакум Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (вул. Українська, 50, м. Запоріжжя, 69095)

про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання у встановлений законом спосіб - шляхом прийняття відповідного наказу, відповіді на клопотання позивача від 22.05.2017 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1 га для ведення особистого селянського господарства на території Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, при повторному його розгляді;

зобов'язати відповідача у встановлений законом спосіб - шляхом прийняття відповідного наказу, розглянути повторно клопотання позивача від 22.05.2017 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1 га для ведення особистого селянського господарства на території Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, при повторному розгляді.

Ухвалою суду від 31.07.2018 відкрито провадження в адміністративній справі 0840/3018/18, призначено підготовче засідання на 05.09.2018.

Ухвалою суду від 05.09.2018 підготовче засіданні відкладено до 24.09.2018.

24.09.2018 року протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд справи на цей же день.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.01.2018 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із клопотанням про виконання постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 29.11.2017 по справі №808/3060/17, якою визнано протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області щодо відмови позивачу в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1.000 га для ведення особистого селянського господарства на території Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області та зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області розглянути питання щодо надання дозволу позивачу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1.000 га для ведення особистого селянського господарства на території Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області. Листом від 21.01.2018 №Б-4-28/6-18 відповідач повідомив, що заяву ОСОБА_1 розглянуто повторно та встановлено, що місце розташування запитуваної земельної ділянки не відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів (ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України). 07.02.2018 позивач повторно звернувся до відповідача із вимогою виконати рішення суду, проте листом від 12.03.2018 №Б-123-117/6-18 його повідомлено, що рішення суду виконано, клопотання розглянуто та листом від 21.01.2018 №Б-4-28/6-18 відмовлено у його задоволенні. На думку позивача, належним способом розгляду його заяви є прийняття відповідного рішення, оформленого наказом, а не надіслання листа; відтак, має місце протиправна бездіяльність відповідача. За таких обставин, просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач позов не визнав, у своєму відзиві від 05.09.2018 (вх. № 27602) зазначає, що ОСОБА_1 листом від 21.01.2018 №Б-4-28/6-18 надано мотивовану відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у зв'язку із невідповідністю місця розташування об'єкта вимога гам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів (ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України). Просить відмовити у задоволенні позову.

Розгляд справи здійснювався за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу «Акорд».

У судовому засіданні 24.09.2018 на підставі ст. 250 КАС України судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 рішенням Михайлівської сільської ради від 19.06.2008 №15-26, на підставі п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 118, 121 Земельного Кодексу України надано згоду на виготовлення технічної документації для передачі у власність земельної ділянки загальною площею 0,37 га для ведення особистого селянського господарства на землях запасу Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, однак позивачем вказане право не реалізовано.

22.05.2017 позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області із клопотанням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою - проекту відведення земельної ділянки для передачі у власність для ведення особистого сільського господарства площею 1 га на землях запасу Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області.

Листом від 12.07.2017 № Б-5314-4547/6-17 відповідач відмовив у задоволенні клопотання, посилаючись на те, що Держгеокадастр та його територіальні органи під час передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в межах норм безоплатної приватизації, повинні надавати дозволи на розроблення документації із землеустрою та передавати земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації, відповідно до переліку земельних ділянок, який формується щоквартально та оприлюднюється на офіційному веб-сайті територіальних органів Держгеокадастру, при цьому площа земельних ділянок, яку пропонується передавати безоплатно у власність на території відповідної області залежатиме від площі земельних ділянок, право оренди на які було продано на території відповідної області у кварталі, що передував поточному кварталу. У другому кварталі поточного року продажу права оренди земель сільськогосподарського призначення не відбувалось. Враховуючи викладене та беручи до уваги відсутність бажаної до відведення ділянки у наведенному переліку, відповідач відмовив у наданні дозволу.

Не погоджуючись із такими діями відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 29.11.2017 по справі №808/3060/17 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково; визнано протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області щодо відмови позивачу в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1.000 га для ведення особистого селянського господарства на території Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області та зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області розглянути питання щодо надання дозволу позивачу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1.000 га для ведення особистого селянського господарства на території Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області.

02.01.2018 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із клопотанням про виконання постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 29.11.2017 по справі №808/3060/17, проте листом від 21.01.2018 №Б-4-28/6-18 його повідомлено, що заяву розглянуто повторно та встановлено, що місце розташування запитуваної земельної ділянки не відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів (ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України).

07.02.2018 позивач повторно звернувся до відповідача із вимогою виконати рішення суду, проте у листі від 12.03.2018 №Б-123-117/6-18 органом Держгеокадастру зазначено, що рішення суду виконано, клопотання розглянуто та листом від 21.01.2018 №Б-4-28/6-18 відмовлено у його задоволенні.

Вважаючи надання листа-відповіді неналежним способом розгляду його клопотання, ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом.

Розглядаючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Законом, який регулює земельні правовідносини, є Земельний кодекс України від 25.10.2001 № 2768-III (надалі - ЗК України), а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти.

Згідно ст. 22 Закону України «Про землеустрій» від 22.05.2003 № 858-IV землеустрій здійснюється на підставі: а) рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою.

Відповідно до п. б) ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч. 2 ст. 116 ЗК України).

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (п. в) ч. 3 ст. 116 ЗК України).

У статті 121 ЗК України передбачено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

З огляду на це, ОСОБА_1, який є громадянином України, має право на набуття права власності на земельну ділянку для особистого селянського господарства.

Підставою для набуття прав на земельну ділянку є відповідне рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Водночас, ухвалення рішення є результатом певної правової процедури, яка йому передує.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У світлі вимог цієї конституційної норми така процедура є способом дій відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування.

За правилами, встановленими частинами шостою, сьомою ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У частині 7статті 118 ЗК України наведено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою: а) надати дозвіл; б) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

Дозвіл або відмова у його наданні є змістом відповідного індивідуального правового акту. Водночас, у частині 7 статті 118 ЗК України не визначено, в якій саме правовій формі вирішується це питання. Зокрема, чи необхідно приймати відповідне рішення органу з цього питання чи достатньо відповіді у формі листа.

Правовий статус Головного управління Держгеокадастру в області визначено відповідним Положенням, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 № 333 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.10.2016 за № 1391/29521).

У пункті 8 цього Положення передбачено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.

Відповідно до пункту 10 начальник Головного управління підписує накази Головного управління.

Відповідно до Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12.04.2005 № 34/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 15.05.2013 № 883/5), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.04.2005 за № 381/10661, наказ, розпорядження, постанова, рішення (далі - розпорядчий документ) - акт організаційно-розпорядчого характеру чи нормативно-правового змісту, що видається суб'єктом нормотворення у процесі здійснення ним виконавчо-розпорядчої діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданої компетенції з основної діяльності, адміністративно-господарських або кадрових питань, прийнятий (виданий) на основі Конституції та інших актів законодавства України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, та спрямований на їх реалізацію, спрямування регулювання суспільних відносин у сферах державного управління, віднесених до його відання.

Таким чином, рішення про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки оформляється розпорядчим індивідуальним правовим актом - наказом Головного управління Держгеокадастру в області. Відповідно, такі рішення не можуть оформлятися листами у відповідь на клопотання заявника.

Відсутність належним чином оформленого наказу Головного управління Держгеокадастру в області про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, не зважаючи на надсилання заявнику листів про розгляд клопотання, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом. Отже, має місце протиправна бездіяльність.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 11.04.2018 по справі №806/2208/17.

Лист відповідача від 21.01.2018 №Б-4-28/6-18 у відповідь на клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за змістом та формою не може вважатись «відмовою» у розумінні частини 7 статті 118 ЗК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 статті 5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Оскільки протиправна бездіяльність відповідача полягає у неприйнятті ним жодного з тих рішень, які передбачені у частині 6 статті 118 ЗК України, у визначений законом строк, належним способом захисту прав позивача є зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області прийняти відповідне рішення, тобто рішення про надання або вмотивоване рішення про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області щодо ненадання вмотивованого рішення (наказу) на клопотання ОСОБА_1 від 22.05.2017 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1 га для ведення особистого селянського господарства на території Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, при повторному його розгляді.

3. Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області (вул. Українська, 50, м. Запоріжжя, 69095; ) повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) від 22.05.2017 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1 га для ведення особистого селянського господарства на території Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області та вирішити зазначене клопотання шляхом прийняття відповідного наказу.

3. Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок присудити на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (вул. Українська, 50, м. Запоріжжя, 69095; ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено і підписано 12.11.2018.

Суддя Ю.П. Бойченко