Справа № 808/1573/18
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2018-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

15 листопада 2018 року м. Дніпросправа № 808/1573/18
(суддя Прасов О.О. м. Запоріжжя)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Панченко О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 червня 2018 року у справі №808/1573/18 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 25 квітня 2018 року звернулась до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району, згідно з яким просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати допомоги при народженні дитини та зобов'язати відповідача призначити позивачу допомогу при народженні дитини, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позов обґрунтовано тим, що 17.08.2015 року позивач звернулась за фактичним місцем проживання до відповідача з заявою про отримання допомоги при народженні дитини та заявою на отримання щомісячної адресної допомоги переміщеним особам. Однак, відповідної допомоги при народженні дитини позивачу на сьогоднішній день не надано. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20 червня 2018 року позов задоволено повністю.

Рішення суду мотивовано, тим, що відповідачем порушено право позивача на отримання допомоги при народженні дитини.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права оскаржив його до апеляційного суду. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю; позовну заяву залишити без розгляду у зв'язку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що відповідачем не порушувалося право позивача на отримання допомоги при народженні дитини. Зазначає про те, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

17.08.2015 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою від 17.08.2015 року про призначення допомоги при народженні дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та в заяві зазначила місце реєстрації: АДРЕСА_2, та адресу проживання: АДРЕСА_1, контактний телефон: НОМЕР_1 (а.с.29-30, 48-49).

Листом від 23.09.2015 за вих.№02-02/2722 відповідачем повідомлено ОСОБА_1 про відмову в призначенні допомоги при народженні дитини у зв'язку з не підтвердженням факту її мешкання за адресою указаною у заяві (а.с.35).

Вказаний лист відповідачем направлено ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, звичайною кореспонденцією, про що свідчить реєстр відправки кореспонденції відповідача за вересень 2015 року (а.с.36-37).

У Листі (вих.№01-09/М-141 від 21.03.2018) УСЗН Запорізької міської ради по Олександрівському району на адресу позивача зазначено: «… Ви перебували на обліку в управлінні, як внутрішньо переміщена особа з травня 2015 року, згідно з довідкою взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. Щомісячну адресну допомогу переміщеним особам на проживання Ви отримували з травня 2015 року. Допомога при народженні дитини надається за місцем реєстрації або фактичним місцем проживанням одного з батьків. 17.08.2015 Ви надали до управління заяву для отримання допомоги при народженні дитини, за фактичним місцем проживання та заяву на отримання щомісячної адресної допомоги переміщеним особам. Згідно акту обстеження від 21.09.2015, під час вибіркового обстеження соціальними інспекторами, було здійснено вихід за вказаною адресою, двері ніхто не відчинив. Був зроблений телефонний дзвінок, у якому Ви повідомили, що за адресою: АДРЕСА_1 Ви не мешкаєте. За відсутності підтвердження фактичного місця проживання Вам не було призначено допомогу при народженні дитини. Акт обстеження є внутрішнім документом управління, копії якого управління не має право надавати заявникові. Ви маєте можливість особисто ознайомитися з актом, звернувшись до управління. 20.03.2018 до управління надійшов запит Вашої особової справи від Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району. Особову справу №604812 про надання щомісячної адресної допомоги та особову справу №425189 про надання допомоги при народженні дитини було надіслано до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району 21.03.2018. Згідно з п.12 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 №1751 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми», допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини. Для призначення допомоги при народженні дитини Вам необхідно було протягом 12 календарних місяців після народження дитини звернутися до управління соціального захисту населення за зареєстрованим або фактичним місцем проживанням. …» (а.с.12-13).

Правомірність дій відповідача щодо непризначення позивачу допомоги допомоги при народженні дитини є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.10 Закону України №2811-XII від 21.11.1992 «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» (у редакції, чинній на 17.08.2015 - дату звернення позивача з заявою про призначення допомоги при народженні дитини) допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною (…).

Сторонами не надано доказів про проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з іншою, ніж позивач, людиною. Звідси, така допомога повинна оформлюватись саме позивачем.

Відповідно до ст.11 Закону України №2811-XII від 21.11.1992 «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» (у редакції, чинній на 17.08.2015 - дату звернення позивача з заявою про призначення допомоги при народженні дитини) допомога батькам при народженні дитини призначається на підставі свідоцтва про народження дитини. Опікунам зазначена допомога призначається на підставі рішення про встановлення опіки. Для призначення допомоги при народженні дитини до органу праці та соціального захисту населення за умови пред'явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини. Даний перелік документів є вичерпним. Орган праці та соціального захисту населення за місцем проживання одного з батьків (опікуна), з яким постійно проживає дитина, має право отримувати від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій відомості, необхідні для призначення допомоги при народженні дитини. (…) Допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини. (…) Виплата допомоги при народженні дитини припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини; у разі виникнення інших обставин.

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) абзацу сьомого частини дев'ятої статті 11 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» №3-рп/2016 від 08.06.2016 (справа №1-2/2016) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), абзац сьомий частини дев'ятої статті 11 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" від 21 листопада 1992 року №2811-XII з наступними змінами, згідно з яким виплата допомоги при народженні дитини припиняється "у разі виникнення інших обставин".

Отже, доводи відповідача про необхідність застосування до спірних відносин абзацу сьомий частини дев'ятої статті 11 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" у відповідності до якого виплата допомоги при народженні дитини припиняється у разі виникнення інших обставин є не обґрунтованими.

У п.11 «Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми», затвердженого 27.12.2001 постановою Кабінету Міністрів України №1751 (надалі - «Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми») (у редакції, чинній на 17.08.2015 - дату звернення позивача з заявою про призначення допомоги при народженні дитини) зазначено, що для призначення допомоги при народженні дитини органу соціального захисту населення за умови пред'явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, подається: 1) заява одного з батьків (опікуна), з яким постійно проживає дитина, що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики; 2) копія свідоцтва про народження дитини (з пред'явленням оригіналу). (…) Жінки, які мають зареєстроване місце проживання на території України і народили дитину під час тимчасового перебування за межами України, подають видані компетентними органами країни перебування і легалізовані в установленому порядку документи, що засвідчують народження дитини, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України. У разі звернення одного з батьків дитини (опікуна) за призначенням допомоги при народженні дитини орган соціального захисту населення за місцем проживання одного з батьків (опікуна), з яким постійно проживає дитина, має право отримувати від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій відомості, необхідні для призначення допомоги при народженні дитини (…).

Жодних підстав щодо обстеження матеріально-побутових умов, відвідування за місцем фактичного проживання сім'ї п.11 «Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми» (у редакції, чинній на 17.08.2015) - не містить.

Згідно з п.3 «Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування», затвердженого 08.06.2016 постановою Кабінету Міністрів України №365, структурні підрозділи з питань соціального захисту населення та/або робочі групи, що утворюються з представників територіальних підрозділів МВС, ДМС, СБУ, Національної поліції, Держфінінспекції, Держаудитслужби та Пенсійного фонду України за рішенням районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - робоча група) також можуть проводити додаткові перевірки фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи із складенням акта обстеження матеріально-побутових умов сім'ї.

При цьому, суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що на день прийняття 22.09.2015 року відповідачем рішення про відсутність права на допомогу при народженні дитини не існувало «Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування», затвердженого 08.06.2016 постановою Кабінету Міністрів України №365.

Відповідно до пп.4 п.35 «Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми» (у редакції, чинній на 17.08.2015 - дату звернення позивача з заявою про призначення допомоги при народженні дитини) для призначення допомоги на дітей одиноким матерям до органу соціального захисту населення подаються такі документи: довідка про проживання дитини з матір'ю, видана за місцем проживання сім'ї. У разі неможливості одержати таку довідку допомога призначається на підставі акта обстеження сім'ї за місцем проживання, проведеного центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, із зазначенням факту проживання дитини з матір'ю. У разі коли дитина навчається за межами населеного пункту, в якому проживає мати, і не перебуває на повному державному утриманні, замість довідки про проживання дитини з матір'ю подається довідка з місця проживання матері та довідка з місця проживання (навчання) дитини.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 не зверталась із заявою про призначення допомоги на дітей одиноким матерям, а також такі акти обстеження сім'ї за місцем проживання проводять центри соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, а не орган соціального захисту населення.

Складання такого «Акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї» саме на виконання п.35 «Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми» передбачено текстом Наказу Міністерства праці та соціальної політики України №95 від 28.04.2004 «Про затвердження форми акта обстеження матеріально-побутових умов сім'ї», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.06.2004 за №703/9302.

У п.13 «Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми» (у редакції, чинній на 17.08.2015 - дату звернення позивача з заявою про призначення допомоги при народженні дитини) зазначено, що (…) Виплата допомоги припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відмови отримувача допомоги від виховання дитини; нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання, крім дітей, які народилися під час перебування матері в слідчому ізоляторі або установі виконання покарань за умови перебування дитини разом з матір'ю; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; перебування отримувача допомоги у місцях позбавлення волі за рішенням суду; усиновлення дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування; смерті дитини; смерті отримувача допомоги; виникнення інших обставин. Виплата допомоги припиняється з місяця, що настає за місяцем, в якому виникли зазначені обставини, за рішенням органу, який призначив допомогу. У випадках, передбачених абзацами двадцятим - двадцять сьомим цього пункту, виплата допомоги припиняється на підставі пропозицій центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді (…).

Відповідачем не наведено жодної з умов, передбачених п.13 «Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми» в обґрунтування прийнятого 22.09.2015 рішення про відсутність права на допомогу при народженні дитини.

На день прийняття відповідачем 22.09.2015 рішення про відсутність права на допомогу при народженні дитини документально не доведено знаходження ОСОБА_1 в іншому, ніж м. Запоріжжя, місці.

Рішення про відсутність права на допомогу при народженні дитини прийнято 22.09.2015 - тобто раніше, ніж ОСОБА_1 виїхала до с. Валер'янівка Волноваського району Донецької області, що спростовує відомості, викладені в Акті обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 21.09.2015 (а.с.33).

При цьому, слід зазначити, що доводи апеляційної скарги про пропуск позивачем строку звернення до суду з цим позовом є необгрунтованими, оскільки відповідачем не надано доказів пропуску позивачем цього строку.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району - залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 червня 2018 року у справі №808/1573/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках передбачених пунктом 2 частини 5 статтею 328 КАС України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 листопада 2018 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко