Справа № 810/1808/18
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2018-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2018 року № 810/1808/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панченко Н.Д., розглянувши у м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агроком до Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю Агроком (Київська область, м. Біла Церква, вул. Сквирське шосе, буд. 192 В) з позовом до Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (Київська область, м. Біла Церква, бул. Олександрійський, буд. 94), у якому позивач просить визнати протиправними та скасувати постанови про стягнення виконавчого збору від 14.12.2017 №35077239, №38162424, №37101865.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оспорювані постанови не підлягають виконанню, оскільки були прийняті після постановлення Господарським судом Київської області ухвали від 08.09.2017, якою вимоги конкурсних кредиторів ТОВ Агроком, які не були заявлені в установлений Законом України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом строк, визнані погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами такими, що не підлягають виконанню.

Позивач стверджує, що державним виконавцем було стягнуто на користь стягувачів лише частково суми, які підлягали стягненню, проте в той самий час, державним виконавцем було прийнято постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 10% від повної суми, яка повинна була б бути стягнута.

Відповідачеві було запропоновано до дати судового засідання подати відзив на позовну заяву, а також попереджено, що згідно з частиною 4 статті 159 КАС України неподання субєктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Однак, відповідач правом надати відзив на позовну заяву не скористався.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.05.2018 відкрито провадження у справі, призначено судове засідання на 29.05.2018 та у подальшому було призначене на 19.07.2018.

У судове засідання, призначене на 19.07.2018 сторони не зявились, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Водночас, 19.07.2018 через канцелярію суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Частиною дев'ятою статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, відсутність потреби у заслуховуванні свідків чи експерта та визначених у статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, суд вирішив розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

07 листопада 2012 року головним державним виконавцем міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 на виконання наказу №21/032-12, виданого 01.08.2012 Господарським судом Київської області про стягнення з ТОВ «Агроком» на користь ТОВ «Арсенал-Центр» боргу у розмірі 344277,50 грн., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №35077239 (а.с. 9).

19 березня 2013 року головним державним виконавцем міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 на виконання наказу №3/110-12, виданого 14.02.2013 Господарським судом Київської області про стягнення з ТОВ «Агроком» на користь ТОВ «Арсенал-Панель» боргу у розмірі 73700,04 грн., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №37101865 (а.с. 10).

26 березня 2013 року головним державним виконавцем міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 винесено постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження №38096447 (а.с. 11).

27 травня 2013 року головним державним виконавцем міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 на виконання наказу №20/066-12, виданого 21.05.2013 Господарським судом Київської області про стягнення з ТОВ «Агроком» на користь ТОВ «Арсенал-Центр» боргу у розмірі 1226765,08 грн., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №38162424, яке у подальшому згідно з постановою від 04.06.2013 приєднано до зведеного виконавчого провадження №38096447 (а.с. 13-14).

Згодом, у звязку з ухвалою Господарського суду Київської області від 20.11.2013 у справі №911/3993/13, якою порушено провадження про банкрутство ТОВ «Агроком», головним державним виконавцем міського відділу виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 винесені постанови про зупинення виконавчих проваджень №35077239, №37101865, №38162424 (а.с. 18-20).

Ухвалою попереднього засідання Господарського суду Київської області від 05.02.2014 у справі №911/3993/13 було затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ «Агроком» в сумі 8727978,06 грн, якою ТОВ «Арсенал-Центр» визнано кредитором з грошовими вимогами до боржника на загальну суму 1453623,59 грн., з яких: 5735,00 грн. (1 черга) та 1447888,59 грн. (4 черга).

Цією ж ухвалою ТОВ «Арсенал-Панель» також визнано кредитором з грошовими вимогами до боржника на загальну суму 72673,79 грн., з яких: 1147,00 грн. (1 черга) та 71526, 79 грн. (4 черга).

У подальшому, ухвалою Господарського суду Київської області від 02.08.2017 у справі 911/3993/13 припинено провадження у даній справі за заявами ТОВ «Бастіон-Капітал», ТОВ «Арсенал-Центр» до ТОВ «Агроком» про банкрутство, у звязку з виконанням грошових зобовязань у повному обсязі.

Цією ж ухвалою визначено, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» строк, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.

У звязку з даними обставинами, 14.12.2017 головним державним виконавцем Білоцерківського міського відділу Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 були винесені постанови про закінчення виконавчих проваджень №35077238, №38162424, №37101865.

Водночас, 14.12.2017 головним державним виконавцем Білоцерківського міського відділу Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 були винесені постанові про стягнення з боржника ТОВ «Агроком» виконавчий збір у розмірі 34427,75 грн., у розмірі 122676,51 грн., у розмірі 7370,00 грн.

Не погоджуючись з вказаними постановами, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Статтею 1 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно до статті 10 Закону № 1404-VIII, заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до приписів частин першої та другої статті 27 Закону № 1404-VIII, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Отже, зі змісту зазначених правових норм вбачається, що виконавчий збір за своєю правовою природою є збором, який сплачується боржником за примусове виконання виконавчого документа та розраховується виходячи з фактично стягнутої або повернутої суми.

Так, підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника сум коштів є здійснення державним виконавцем дій по фактичному стягненню з боржника на користь стягувача зазначених у виконавчому документі сум, та виконавчий збір обраховується лише від розміру фактично стягнутих сум.

Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем було фактично стягнуто з ТОВ «Агроком» на користь стягувача по виконавчому провадженню №35077239 суму боргу 123053,96 грн. з необхідних 344277,50 грн., по виконавчому провадженню №38162424 фактично стягнуто суму боргу 00,00 грн. з необхідних 1226765,08 грн., по виконавчому провадженню №37101865 фактично стягнуто суму боргу 2173,25 грн. з необхідних 73700,00 грн. відповідно наказу № 21/032-12 від 01.08.2012, виданого Господарським судом Київської області.

Водночас, судом встановлено, що в рамках провадження у справі 911/3993/13 про банкрутство, ТОВ «Агроком» було здійснено погашення заборгованості перед ТОВ «Арсенал-Центр» та іншими конкурсними кредиторами у повному обсязі шляхом перерахування коштів на надані ними банківські реквізити та перед ТОВ «Арсенал-Панель» шляхом проведення готівки у касу підприємства, що підтверджується матеріалами справи про банкрутство.

Таким чином, у рамках виконавчого провадження державним виконавцем було стягнуто з ТОВ «Агроком» на користь ТОВ «Арсенал-Центр» та ТОВ «Арсенал-Панель» загальну суму боргу у розмірі 125227,21 від загальної суми, що підлягає стягненню, у розмірі 1644742,62 грн., тобто, лише 7,6 % присуджених сум за наказом № 21/032-12 від 01.08.2012.

При цьому, вимогами ст. 40, 42 Закону № 1404-VІІІ передбачено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору, зокрема ч. 3 ст. 40 Закону унормовано, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених п.п. 1, 3, 4, 6 ч. 1 ст. 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених п.п. 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого ч. 9 ст. 27 цього Закону), 11, 14 і 15 ч. 1 ст. 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 42 Закону № 1404-VІІІ на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (до яких ч. 1 ст. 42 Закону відносить також виконавчий збір) виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Тобто, виконавчий збір підлягає стягненню в порядку та розмірі, визначеному цим Законом, який в даному випадку, обумовлює можливість винесення постанови про стягнення виконавчого збору після закінчення виконавчого провадження в порядку ст. 39 Закону чи повернення виконавчого документа згідно ст. 37 Закону.

Водночас, як вже зазначалося, згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 27 Закону 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Аналіз наведених норм Закону № 1404-VIII дає можливість зробити висновок про те, що обов'язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання судового рішення; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. Крім того, законодавець чітко визначив, що виконавчий збір стягується з фактично стягнутої суми; розмір виконавчого збору вираховується також з фактично стягнутої суми.

За своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.

Відповідно до вимог п. 20 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 (у редакції, яка діяла на дату винесення оскаржуваних постанов), у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону. При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця. Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

Тобто, відповідно до вказаного пункту у постанові про повернення виконавчого документу стягувача, виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відмітку про суму стягнутого виконавчого збору, тим самим законодавець підтверджує, що виконавчий збір стягується тільки з суми, яка фактично стягнута на користь стягувача.

При стягненні виконавчого збору відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону № 1404-VIII, без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою, створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку, що оскільки державним виконавцем було стягнуто з ТОВ «Агроком» на користь стягувачів лише частково суми, які підлягали стягненню, а саме, у розмірі 123053,96 грн. у ВП №35077239, у розмірі 2173,25 грн. у ВП №37101865, у розмірі 00,00 грн. у ВП №38162424, виконавчий збір у розмірі 10% від суми, що фактично стягнута, повинен бути у розмірі 12305,40 грн. у ВП №35077239, у розмірі 217,30 грн. у ВП №37101865 та у розмірі 00,00 у ВП №38162424.

Відтак, враховуючи обставини, що у відповідача були відсутні правові підстави для стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 10% на повну суму, яка повинна бути стягнута, замість суми, яка стягнута у рамках виконавчого провадження, суд дійшов висновку, що постанови про стягнення виконавчого збору від 14.12.2017 №35077239, №38162424, №37101865 є незаконним та, відповідно таким, що підлягає скасуванню.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати постанови про стягнення виконавчого збору від 14.12.2017 №35077239, №38162424, №37101865.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроком» (ідентифікаційний код 30615677, місцезнаходження: 09100, Київська область, м. Біла Церква, вул. Сквирське шосе, 192 В) за рахунок бюджетних асигнувань Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області (ідентифікаційний код: 34846021, місцезнаходження: 09112, Київська область, м. Біла Церква, бульвар Олександрійський, 94) судовий збір у розмірі 5304 (пять тисяч триста чотири) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд.

Дата складення повного рішення суду 25.10.2018

Суддя Панченко Н.Д.