Справа № 400/2572/18
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2018-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2018 р. справіа № 400/2572/18
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., розглянув в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв,54020

до відповідача:1. Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській обл., вул. Адміральська, 27/1, м. Миколаїв,54001 2. Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, вул. Лягіна, 2, м. Миколаїв,54001

про:скасування постанови від 04.10.2018 р. ВП №56482004,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі-позивач або Управління) звернулось до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про скасування постанови від 04.10.2018 р. ВП №56482004 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на виконання рішення суду проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1, при цьому, на думку позивача, рішенням суду у справі 814/179/18 зобов'язання щодо одноразової виплати суми підвищення до пенсії на відповідача не покладалось. На даний час проведено виплату пенсії в межах виділених асигнувань, а в повному обсязі виплату буде проведено з 01.01.2019 р. згідно постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.18 р. № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова № 103). Відсутність коштів на повну виплату пенсії є поважною причиною невиконання рішення суду, тому постанову про накладення штрафу необхідно скасувати, оскільки рішення не виконано в повному обсязі з поважних причин.

Відповідачі надали до суду відзив, в якому зазначили, що позовні вимоги не визнають, просили відмовити в задоволенні позову, оскільки позивач не виконав рішення суду у встановлений державним виконавцем строк. Позивач був зобов'язаний здійснити виплату за здійсненим перерахунком у повному обсязі, як визначено рішенням суду, тому постанова є правомірною.

Інших заяв і клопотань учасники справи суду не подавали.

Інших процесуальних дій у справі судом не вчинялось.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 17.04.2018 р. у справі 814/179/18 задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, яке набрало законної сили 18.05.2018 р.

Пунктом 3 резолютивної частини Рішення суду Управління було зобов'язано провести перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 1 січня 2016 року, відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей", Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції.

22.05.2018 р. Миколаївський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист у справі №814/179/18.

На підставі заяви ОСОБА_1, посадовою особою відповідача прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №56482004. Згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження, Управління було зобов'язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів, про що надати документальні підтвердження.

11.06.2018 р. до відповідача надійшов лист Управління №4274/08, в якому позивач зазначив, що ним проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1, а виплата різниці за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 буде виплачуватись в порядку передбаченому Постановою № 103. У листі до відповідача позивач зазначив про повне фактичне виконання рішення суду, тому просило закінчити виконавче провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404.

Державним виконавцем 04.10.2018 р. на підставі статей 63, 75 Закону №1404 прийнято постанову про накладення штрафу на Управління на користь держави в сумі 5100 грн. (300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), якою також зобов'язано відповідача виконати рішення суду протягом десяти робочих днів з моменту отримання постанови та попередження про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення. Зі змісту постанови вбачається, що Управлінням виконано рішення суду в частині перерахунку пенсії стягувачу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.63 Закону України " Про виконавче провадження" № 1404 за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч.1 ст. 75 Закону України " Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Огляду на вищезазначені норми, правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. Застосування такого заходу реагування є обов'язком державного виконавця для забезпечення реалізації мети виконавчого провадження.

Рішенням суду у справі № 814/179/18 позивача зобов'язано провести перерахунок та виплату пенсії починаючи з 01.01.2016 року.

Відповідно до ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є обов'язковість судового рішення.

Згідно з ч.2, 3 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

На виконання рішення суду позивач здійснив перерахунок, визначив суму заборгованості, яку необхідно доплатити стягувачу за період 01.01.2016 по 31.12.2017 року, але не виплатив її посилаючись на Постанову №103.

Суд зазначає, Постанова Кабінету Міністрів України № 103 від 21 лютого 2018 року не регулює порядок виконання судових рішень про зобов'язання пенсійного органу здійснити особі виплату пенсії, перерахованої на виконання рішення суду.

Крім того, щодо не можливості застосування Постанови №103 при виплаті ОСОБА_1 пенсії, суд вже надавав оцінку у своєму рішенні у справі 814/179/18. Також, зі змісту рішення та з резолютивної частини рішення суду чітко визначено, що виплата має бути здійснена не частинами, а в повному обсязі. Щодо не зазначення повної суми, що підлягає виплаті, то суд зазначає, що на час винесення рішення перерахунок відповідачем не був здійснений, а суд не може втручатись у дискреційні повноваження Управління щодо здійснення перерахунку пенсії, у зв'язку з чим і зобов'язав перерахувати та виплатити перераховану пенсію.

Посилання позивача на рішення Верховного Суду України від 08.07.2014 року по справі № 21-222а14, відповідно до якого пенсія є періодичним платежем, виплата якої не обмежена у часі, судом до уваги не приймається, оскільки рішення Миколаївського окружного адміністративного суду по справі №814/179/18 стосується інших обставин та правового регулювання.

Окремо суд звертає увагу на те, що позивач у листі до відповідача зазначив, що різниця пенсії між виплаченою та перерахованою за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 не виплачена з посиланням на постанову КМУ № 103 від 21.02.2018, а у позові зазначає вже іншу підставу - відсутність коштів.

Тобто, позивач не повідомляв відповідача про неможливість виконання рішення суду через відсутність коштів. Крім того, на підтвердження відсутності коштів для виконання рішення суду докази не надані.

Таким чином, невиконання рішення суду від 17.04.2018 року у справі № 814/179/18 суд розцінює як неповажну причину.

Крім того, суд зазначає, що і відсутність коштів не є підставою для не виконання рішення суду і не виплати пенсії.

Так, згідно з правовою позицією Європейського суду у справі "Кечко проти України" (рішення від 08 листопада 2005 року) органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Згідно з статтею 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Також, Верховний Суд України у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат (постанови Верховного Суду України від 22 червня 2010 року у справі № 21-399во10, від 07 грудня 2012 року у справі №21-977во10, від 03 грудня 2010 року у справі № 21- 44а10).

Така правова позиція підтримана Конституційним Судом України у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004, від 01 грудня 2004 року № 20-рп/2004, від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007, в яких зазначено про неможливість поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що позивач лише частково виконав рішення суду, а відтак оскаржувана постанова є правомірною і скасуванню не підлягає.

У задоволенні позову відмовити.

Керуючись статтями 9, 77, 241-246, 250, 255, 268-271, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) до Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області (вул. Адміральська, 27/1, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 34889877) , Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (вул. Лягіна, 2, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 34889877) про скасування постанови від 04.10.2018 р. ВП №56482004, відмовити.

2. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П'ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз