Справа № 815/1829/18
Суддя: Корой С. М.
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1829/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Корой С.М.,

секретаря судового засідання Чернецької О.А.,

за участю сторін:

представника позивача Мельніченко Т.С., (за ордером),

представника відповідача Черненка В.В. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Військово-Морських Сил Збройних Сил України про визнання протиправною відмови щодо виплати грошової компенсації та стягнення 4462 грн., -

В С Т А Н О В И В:
20.04.2018 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Військово-Морських Сил Збройних Сил України про визнання протиправною дії та зобов`язання вчинити певні дії.

Підстава звернення до суду позивач вважає, що суб`єкт владних повноважень порушив його права під час відмови у виплаті грошової компенсації за піднайом (найом) житла з 02.01.2018 року.

Ухвалою від 22.05.2018 року Одеським окружним адміністративним судом відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Враховуючи важливе значення справи для сторін, а також необхідність встановити відповідні факти та обставини із дослідженням думки та правової позиції учасників справи, суд дійшов висновку, що дана адміністративна справа має бути розглянута за правилами загального позовного провадження

01 серпня 2018 року судом ухвалено рішення про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

11.10.2018 року від представника позивача до суду надійшла заява про зміну позовних вимог, а саме позивач просив суд:

визнати протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 Військово-Морських Сил Збройних Сил України щодо виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за піднайом (найом) жилих приміщень з 01.01.2018 року по 21.02.2018 рік;

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Військово-Морських Сил Збройних Сил України на користь ОСОБА_1 компенсацію за піднайом (найом) жилих приміщень за період з 01.01.2018 року по 21.02.2018 рік в розмірі 4462 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем протиправно відмовлено у виплаті грошової компенсації за піднайом (найом) житла за період з 01.01.2018 року по 21.02.2018 рік, оскільки позивач постійним житлом від Міністерства оборони України не забезпечений, перебуває на квартирному обліку, до рапорту подав весь перелік необхідних документів. Відтак, позивач просив позов задовольнити в повному обсязі.

У судове засідання 08.11.2018 року представник позивача прибув, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

23.08.2018 року (вх. № 24801/18) від відповідача до суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач зазначає, що у відповідності до вимог чинного законодавства підстави для виплати грошової компенсації за піднайом (найом) житла за період з 01.01.2018 року по 21.02.2018 рік у відповідача були відсутні, оскільки з доданих позивачем до рапорту від 02.01.2018 року документів було встановлено наявність забезпечення позивача житлом. В подальшому, позивач надав відповідачу інформаційну довідку № 114902760 від 22.02.2018 року, яка підтвердила відсутність житла у позивача, у зв`язку з чим з 23.02.2018 року по теперішній час позивачу на законних підставах виплачується грошова компенсація за піднайом (найом) житла.

У судове засідання 08.11.2018 року представник відповідача прибув, просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позов і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 12 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла. У разі відсутності службового жилого приміщення військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом і не перебувають у шлюбі, розміщуються безплатно в спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини, а сімейні - у сімейних гуртожитках. Житлово-побутові умови в таких казармах повинні відповідати вимогам, які пред`являються до гуртожитків, що призначені для проживання одиноких громадян. Для інших військовослужбовців військова частина зобов`язана орендувати житло для забезпечення ним військовослужбовця та членів його сім`ї або за бажанням військовослужбовця виплачувати йому грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення. Розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.

За приписами Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (затверджено постановою КМУ від 03.08.2006р. № 1081) військовослужбовці та члени їх сімей забезпечуються службовими житловими приміщеннями, що відповідають вимогам житлового законодавства. З цією метою у кожній військовій частині формується фонд службового житла.

У разі відсутності службового житлового фонду у військовій частині військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом і не перебувають у шлюбі, розміщуються безоплатно в спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини, а сімейні - у сімейних гуртожитках. Житлово-побутові умови у зазначених казармах повинні відповідати вимогам, які пред`являються до гуртожитків, що призначені для проживання одиноких громадян.

Для інших військовослужбовців військова частина зобов`язана орендувати житло з метою забезпечення ним військовослужбовців та членів їх сімей або за бажанням військовослужбовця виплачувати йому грошову компенсацію за піднаймання (наймання) житлового приміщення у встановленому порядку.

Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.

Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

Житлові приміщення надаються військовослужбовцям у межах норм, встановлених законодавством.

Постановою Кабінету Міністрів України Про розмір і порядок виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки та Державної спеціальної служби транспорту за піднайом (найом) ними жилих приміщень від 26.06.2013р. № 450 передбачено виплату грошової компенсації за піднаймання (наймання) житлового приміщення особам офіцерського складу, у разі коли вони не забезпечені жилими приміщеннями за місцем проходження військової служби, не отримали за рахунок держави грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення та перебувають на квартирному обліку, а також якщо військова частина, Адміністрація Держспецзв`язку, її територіальний орган, Головне управління урядового фельд`єгерського зв`язку Держспецзв`язку, підрозділ урядового фельд`єгерського зв`язку, територіальний підрозділ, заклад, установа чи організація Держспецзв`язку (далі - військова частина) не орендує для них та членів їх сімей житло.

Грошова компенсація особам офіцерського складу та курсантам, зазначеним у пункті 1 цього Порядку (далі - військовослужбовці), виплачується щомісяця (у поточному місяці за попередній) в розмірі, який не перевищує: у м. Києві - 2 мінімальні заробітні плати; у мм. Сімферополі, Севастополі та обласних центрах - 1,5 мінімальної заробітної плати; в інших населених пунктах - 1 мінімальної заробітної плати. При цьому військовослужбовцям за наявності у них трьох і більше членів сім`ї зазначені розміри збільшуються в 1,5 раза.

Для отримання грошової компенсації військовослужбовець разом з рапортом подає такі документи: копії паспорта військовослужбовця та повнолітніх членів сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов; копії облікової картки фізичної особи - платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному органу державної податкової служби і мають відмітку в паспорті) військовослужбовця та повнолітніх членів сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов; інформацію (витяг, інформаційну довідку) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про належне військовослужбовцю та членам його сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, нерухоме майно; довідку про склад сім`ї та реєстрацію місця проживання (перебування), видану житлово-експлуатаційною організацією, підприємством, установою або органом місцевого самоврядування (особи офіцерського складу військових частин, які дислокувалися в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, і які переміщені з місць попередньої дислокації, подають довідку про склад сім`ї, видану командиром (начальником) цієї військової частини (підрозділу); довідку квартирно-експлуатаційного органу про перебування на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов (для осіб офіцерського складу, зазначених у пункті 1 цього Порядку) (особи офіцерського складу військових частин, які дислокувалися в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, і які переміщені з місць попередньої дислокації, подають довідку квартирно-експлуатаційного органу, в зоні відповідальності якого розташована військова частина (підрозділ), за новим місцем дислокації на підставі облікових списків станом на 1 липня 2014 р.); копію завіреної належним чином довідки про отримання (неотримання, здачу) жилого приміщення з попереднього місця проходження військової служби, видану квартирно-експлуатаційним органом (службою) Міноборони, Національної гвардії, відповідним підрозділом Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецзв`язку або Держспецтрансслужбою (для осіб офіцерського складу, зазначених у пункті 1 цього Порядку, крім осіб, які прибули з тимчасово окупованої території України та населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження); копію свідоцтва про шлюб (за наявності); копію свідоцтва про народження дитини (за наявності).

Грошова компенсація не виплачується у разі: наявності у військовослужбовця або членів його сім`ї за місцем проходження військової служби жилого приміщення, яке відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам, площею, що відповідає мінімальним нормам, визначеним житловим законодавством; нездачі службового жилого приміщення (у тому числі в гуртожитку) за попереднім місцем проходження військової служби, крім осіб, які прибули з тимчасово окупованої території України та населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Виплата грошової компенсації припиняється з дня, наступного за днем: отримання (придбання) військовослужбовцем жилого приміщення; виключення із списків особового складу військової частини, Держспецзв`язку (за винятком військовослужбовців, направлених у складі підрозділів для участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки); вибуття особи офіцерського складу, зазначеної у пункті 1 цього Порядку, у закордонне відрядження разом із сім`єю.

Проаналізувавши положення наведених вище норм права, суд дійшов висновку, що Держава зобов`язалась забезпечувати військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення.

Отже, виплата грошової компенсації за піднайом житла військовослужбовцю є похідним і тимчасовим обов`язком Держави, який випливає з факту незабезпечення військовослужбовця належним приміщенням і існує доти, поки такий обов`язок державою не виконаний.

У ході розгляду справи судом встановлено, що при поданні рапорту на виплату грошової компенсації за піднайом (найом) житла від 02.01.2018 року позивачем надана інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 107285970 сформовану 12.12.2017 року (а.с. 18). Зміст цієї довідки свідчить про те, що за параметрами запиту фізична особа, ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , серія та номер паспорта громадянина України НОМЕР_3 за частковим співпадінням, в реєстрі наявні відомості про право власності про майно квартиру за адресою АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності частка власності 1/1. Вказані обставини не заперечувались сторонами під час розгляду справи.

В подальшому, на підставі рапорту позивача від 02.01.2018 року, 19.03.2018 року ТВО командира військової частини НОМЕР_4 прийнято наказ № 53 про виплату грошової компенсації позивачу з 02.01.2018 року (а.с. 13). Вказаний наказ було направлено для реалізації до військової частини НОМЕР_1 , на фінансовому забезпеченні якої перебуває військова частина НОМЕР_4 .

Листом від 12.04.2018 року (а.с. 17) ТВО командир військової частини НОМЕР_1 повідомив військову частину НОМЕР_4 про неможливість реалізації наказу № 53 від 19.03.2018 року, оскільки згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 107285970 від 12.12.2017 року вбачається наявність житла у позивача. Також, у вказаному листі зазначено, що капітан 2 рангу ОСОБА_1 надав іншу інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.02.2018 року, в якій відсутні відомості про наявність житла зареєстрованого за позивачем.

Під час розгляду адміністративної справи судом встановлено, що дійсно згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 114902760 від 22.02.2018 року відсутні відомості в реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо наявності права власності на нерухоме майно, в тому числі житлове зареєстровані за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Разом з тим, суд вказує на те, що позивачем було самостійно надано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 107285970 від 12.12.2017 року до рапорту про виплату грошової компенсації, в якій наявний запис про право власності на житло за позивачем.

Суд відхиляє доводи представника позивача, що у вказаній довідці № 107285970 від 12.12.2017 року зазначено іншу особу, яка не є позивачем, оскільки будь яких доказів ані суду, ані відповідачу представником позивача надано не було.

Суд також критично оцінює твердження представника позивача, що наявність відповідних виплат грошової компенсації за піднайом (найом) жилих приміщень за попередні роки, а також знаходження позивача на квартирному обліку свідчить про відсутність житла у позивача, оскільки вказані обставини не позбавляли права позивача на отримання житла в інший спосіб крім отримання від квартирно-експлуатаційного органу ЗСУ (придбання житла за власні кошти, спадщина тощо).

Доказів відсутності забезпечення житлом саме у період з 01.01.2018 року по 21.02.2018 року позивачем до суду не надано.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що відмова відповідача щодо виплати грошової компенсації за піднайом (найом) жилих приміщень з 01.01.2018 року по 21.02.2018 рік є правомірною.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення має бути прийняте з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У Рішенні від 27 вересня 2010 року по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Згідно з ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, суд дійшов висновку, що доводи позивача викладені в позовній заяві є не обґрунтованими, а відповідно такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:
У задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Військово-Морських Сил Збройних Сил України про визнання протиправною відмови щодо виплати грошової компенсації за піднайом (найом) жилих приміщень з 01.01.2018 року по 21.02.2018 рік та стягнення компенсації в розмірі 4462 грн.- відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене та підписане суддею 19.11.2018 року.

Суддя Корой С.М.

.