Справа № 0240/3676/18-а
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

16 листопада 2018 р. Справа № 0240/3676/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :
До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці (далі - відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, отримує пенсію по віку зі зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхуванням" з врахуванням норм Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон 796-ХІІ). Позивач вважає, що з 01.10.2017 відповідно до ст. 59 Закону 796-ХІІ має право на перерахунок пенсії у розмірі визначеному частиною першою вказаної статті Закону. Разом із тим, звернувшись до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, отримав відмову, яка мотивована тим, що за норми ч. 1 ст. 59 Закону 796-ХІІ право на отримання додаткової пенсії мають лише військовослужбовці, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, в той час як позивач є військовозобов`язаним.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою від 16.10.2018 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в письмовому проваджені. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строку відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому останній заперечує щодо задоволення позову. Зокрема зазначає, що пeрeрaxунoк пeнсії відпoвіднo дo ст. 59 Зaкoну 796-ХІІ проводиться oсoбaм, які брaли учaсть у ліквідaції нaслідків Чoрнoбильськoї кaтaстрoфи, іншиx ядeрниx aвaрій тa випрoбувaнь, у військoвиx нaвчaнняx із зaстoсувaнням ядeрнoї збрoї під чaс прoxoджeння дійснoї стрoкoвoї служби. Натомість, в період з 11.09.1987 по 01.10.1987 позивач брав участь у ліквідації наслідків Чернобильської катастрофи в період роботи, а не під час проходження дійсної строкової служби, як то передбачено ст. 59 Закону 796-ХІІ.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що згідно довідки Вінницького об`єднаного міського військового комісаріату №7 від 27.01.2015 позивач дійсно у період з 11.09.1987 по 01.10.1987 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в складі військової частини №43187 (а.с. 16).

Також, згідно Довідки №4605 від 23.12.2015, молодшому сержанту ОСОБА_1 , останній перебував на військовому обліку в Вінницькому об`єднаному міському військовому комісаріаті з 30.07.1987 по 31.12.2002 та в у період з 11.09.1987 по 01.10.1987 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Доза опромінювання склала 4,464 БЕРа (а.с. 17).

Крім того, позивач був включений до списків військової частини НОМЕР_1 , яка виконувала особливо важливе Урядове завдання по ліквідації наслідків аварії на Чернобильській АЕС (а.с. 19).

22.05.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення йому перерахунку пенсії відповідно до ст. 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції Закону України №2148-VIII від 03.10.2017 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій".

Разом із тим, отримав відмову від 14.06.2018 за №130/-М-02, яка мотивована тим, положення ч. 1 ст. 59 Зaкoну 796-ХІІ застосовуються виключно до військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, в той час як позивач є військовозобов`язаним, який був залучений до військових формувань на особливий період (а.с. 6-7).

Не погодившись з отриманою відповіддю, позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про здійснення йому перерахунку пенсії відповідно до ст. 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи", однак отримав відмову/, викладену у листі від 19.09.2018 за №213/М-2, в якому позивач пов`язує свою відмову у перерахунку пенсії позивача з тим, що останній не проходив строкової військової служби під час ліквідації наслідків аварії на Чернобильській АЕС (а.с. 10-11). Незгода позивача із отриманими відмовами зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Статтею 1 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (Закон № 796-XII) встановлено мету та основні завдання цього Закону, а саме, що він спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Тобто, метою Закону № 796-ХІІ є захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру..

Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є спеціальним законом, який застосовується до спірних відносин та чітко визначає коло осіб, які належать до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Так, стаття 59 Закону № 796-ХІІ стосується виключно військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

При цьому, статтею 10 цього Закону встановлено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до примітки до вказаної статті до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.

Таким чином, в розумінні статті 10 Закону №796-ХІІ військовозобов`язані, призвані на військові збори для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС також є військовослужбовцями.

Наведене в повній мірі узгоджується з висновками Верховного Суду викладеними в Постанові від 03.10.2018 у справі №539/1617/17.

Суд зауважує, що факт проходження позивачем військових зборів для участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи підтверджується наявними в матеріалах справи довідками. Крім того, про проходження позивачем відповідних військових зборів свідчить зміст листа відповідача від 19.09.2018 за №213/М-2, в якому зазначено, що відповідно до матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 14.09.1987 по 30.09.1987, як військовозобов`язаний, що був призваний на спеціальні військові збори.

З огляду на викладене, висновки відповідача наведені в відзиві на позовну заяву, що позивача не мав статусу військовослужбовця, а був призваний на військові збори для ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, є безпідставними, оскільки наявними в справі доказами підтверджено факт проходження позивачем військових зборів для участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, а в силу положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», до військовослужбовців, в тому числі, належать військовозобов`язані, призвані на військові збори.

З огляду на вищенаведені правові норми, в сукупності із встановленими під час розгляду справи обставини, суд дійшов висновку про протиправність викладеної у листах від 14.06.2018 за №130/-М-2 та від 19.09.2018 за №213/М-2 відмови відповідача у проведенні ОСОБА_1 перерахунку пенсії відповідно до ст. 59 Закону № 796-ХІІ, та наявність підстав для проведення відповідного перерахунку у відповідності до ч. 1 ст. 59 Закону № 796-ХІІ, а відтак у зазначеній частині позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Надаючи оцінку позовній вимозі ОСОБА_1 про стягнення на його користь моральної шкоди в сумі 30000 грн., завданої протиправними діями відповідача, суд зазначає наступне.

В обґрунтування завданої моральної коди позивач вказав, на протиправність викладеної в листах від 14.06.2018 за №130/-М-2 та від 19.09.2018 за №213/М-2 відмови відповідача в перерахунку його пенсії.

При цьому, позивач наголосив, що моральна шкода заподіяна відповідачем полягає у позбавленні його гарантованого Конституцією України права на отримання пенсійного забезпечення у належному розмірі, в зв`язку з чим у нього піднявся тиск та сильно боліла голова.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності позивач оцінює нанесену йому моральну шкоду відповідачем внаслідок незаконних дій, що пов`язані із відповою у перерахунку пенсії у 30000,00 грн.

З даного приводу суд зазначає, що відповідно до абзацу 2 пункту 5 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіянні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Наявність моральної шкоди доводить потерпіла особа, зазначаючи у позовній заяві, які негативні наслідки мають місце, у чому саме полягають моральні втрати, чим обґрунтовано розмір їх відшкодування. Письмовими доказами на ствердження наявності моральної шкоди можуть бути, зокрема, медичні довідки про виникнення захворювання чи інше погіршення стану здоров`я у зв`язку з хвилюваннями, спричиненими посяганням на права потерпілого; висновки лікарів чи медичних комісій про ступінь втрати працездатності, про необхідність проведення хірургічної операції; довідки про відрахування з вузу тощо.

У документі медичного характеру має бути зазначено, коли виникло захворювання, в результаті чого, чи могло воно стати наслідком психічних переживань через порушення конкретного права, мало місце погіршення загального стану чи сталося загострення хронічної хвороби у визначений період часу тощо.

Факт завдання моральної шкоди може бути підтверджений також показаннями свідків, зокрема, про важкий душевний стан потерпілого, спричинений правопорушенням, його переживання, хвилювання, зміни в самопочутті, загальному душевному настрої тощо, стані здоров`я, способі життя, спілкування, звичках, працездатності.

Верховний Суд України в п. 4 Постанови Пленуму від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначив, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Оскільки, суд вважає, що позивачем не надано достатньо доказів щодо заподіяння йому моральної шкоди, тому в задоволенні вказаної вимоги слід відмовити. Крім того, слід наголосити, що позивачем не обґрунтовано розмір відшкодування шкоди в сумі 30000 грн. та не підтверджено її документально.

За сукупністю наведених обставин суд, дійшов висновку щодо у задоволенні вимоги щодо стягнення моральної шкоди слід відмовити повністю.

З урахуванням вимог статті 139 КАС України, за відсутності судових витрат понесених позивачем, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці викладену у листах від 14.06.2018 за №130/-М-2 та від 19.09.2018 за №213/М-2 щодо проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи", як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії.

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 у відповідності до ч. 1 ст. 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи", як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, з 01.10.2017.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )
Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036, )

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна