Справа № 810/4045/18
Суддя: Виноградова О.І.
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2018 року № 810/4045/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Виноградова О.І., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Експерта державної експертизи Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Копасової Вероніки Олександрівни про визнання протиправним та скасування висновку,

в с т а н о в и в:

6 серпня 2018 р. до Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Експерта державної експертизи Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Копасової В.О. (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування висновку від 26 квітня 2018 р. № 3224 про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок к власність позивачу для ведення особистого селянського господарства, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 (далі - висновок № 3224).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваний висновок відповідачем винесено протиправно, оскільки вважає, що він не відповідає вимогам ст.ст. 116, 121 ЗК України та порушує право позивача на отримання у власність земельних ділянок.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив, в якому у його задоволенні просив відмовити, посилаючись на те, що висновок № 3224 відповідачем винесено правомірно, він відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки проект землеустрою містив суттєві недоліки. Зазначив, що вказаний проект було виготовлено стосовно 3-х земельних ділянок, у той час як вимогами ч. 4 ст. 116 КАС України передбачено передачу земельних ділянок у власність громадянам у межах норм, визначених ЗК України, один раз по кожному виду користування (а.с. 39-42).

Ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду від 8 серпня 2018 р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою названого суду від 31 жовтня 2018 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Представники сторін подали до суду письмові клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

За таких обставин на підставі вимог ч. 3 ст. 194 КАС України суд ухвалив подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

16 травня 2017 р. Витачівською сільською радою Обухівського району Київської області було винесено рішення "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства в с. Витачів гр. ОСОБА_1" № 247 (а.с. 8).

Як убачається з п. 1 вказаного рішення, було вирішено надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок загальною площею 0,2804 га, а саме: земельної ділянки площею 0, 1329 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, 74, земельної ділянки площею 0,0668 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0807 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. за рахунок земель сільської ради - землі сільськогосподарського призначення (а.с. 8).

9 лютого 2018 р. між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю "Перша земельна агенція" було укладено договір № 102/02/2018ІГ на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства (а.с. 9).

Вказаним товариством на виконання вимог договору № 102/02/2018ІГ було виготовлено "Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1" (далі - проект землеустрою) (а.с. 113-206).

Вказаний проект землеустрою було подано до відповідача для погодження.

26 квітня 2018 р. відповідачем було складено висновок № 3224, п. 8 якого вирішено, що проект землеустрою не відповідає вимогам і нормам законодавства (а.с. 15).

Крім того, у п. 9 названого висновку № 3224 зазначено, що на розгляд надійшов один проект землеустрою щодо відведення двох земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства з подальшою передачею у власність, що не відповідає вимогам ч. 4 ст. 116 ЗК України.

У зв'язку з тим, що позивач вважає висновок № 3224 таким, що винесений протиправно, ним було подано даний позов до суду.

Правову оцінку спірним правовідносинам судом надано з урахуванням наступного.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений ст. 118 ЗК України.

Так, відповідно до змісту даної статті громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Вимогами п. 6 вищезазначеної статті встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

Відповідно до вимог п. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Такий дозвіл є підставою для виготовлення відповідного проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Як убачається з п. 8 ст. 118 ЗК України, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому ст. 1861 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 1861 цього Кодексу проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту (п. 4 ст. 1861 цього Кодексу)

Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері, (п. 5 ст. 1861 цього Кодексу)

Відповідно до вимог п. 6 зазначеної норми підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Постановою Кабінету Міністрів «Деякі питання реалізації пілотного проекту із запровадження принципу екстериторіальності погодження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки територіальними органами Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру» від 31 липня 2016 р. № 580 затверджено Тимчасовий порядок взаємодії між територіальними органами Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру на період реалізації пілотного проекту із запровадження принципу екстериторіальності погодження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки територіальними органами Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру під час погодження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки (далі по тексту -Тимчасовий порядок).

Як вже зазначалося, за правилами п. 6 ст. 186 ЗК України проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому ст. 1861 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу.

В силу п. 8 названого Тимчасового порядку розгляд та погодження або відмова у погодженні проектів землеустрою здійснюються працівниками територіальних органів Держгеокадастру, які вибрані за принципом випадковості системою електронного документообігу Держгеокадастру.

Працівники територіальних органів Держгеокадастру, які здійснюють розгляд та погодження проекту землеустрою, повинні відповідати критеріям, установленим ст. 23 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації"; скласти кваліфікаційний іспит у Держгеокадастрі; бути визначені експертами державної експертизи.

Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області (далі - Головне управління) є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Головне управління у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства, дорученнями Прем'єр-міністра України, дорученнями Міністра аграрної політики та продовольства України, його першого заступника та заступників, наказами Держгеокадастру, дорученнями Голови Держгеокадастру та його заступників, актами місцевої державної адміністрації та органів місцевого самоврядування, а також Положенням про Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17 листопада 2016 р. № 308.

Відповідно до Положення Головне управління відповідно до покладених на нього завдань, крім іншого, погоджує в межах повноважень, передбачених законом, документацію із землеустрою (п. 19 Положення).

Наявні матеріали справи свідчать про таке.

26 квітня 2018 р. за принципом екстериторіальності визначеним Постановою КМУ від 31 серпня 2016 р. № 580 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області надійшов на погодження проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території АДРЕСА_1, розробником якого є ТОВ «Перша земельна агенція» на підставі рішення сесії Витачівської сільської ради від 16 травня 2017 р. № 247.

Відповідачем проведено розгляд вищезазначеної землевпорядної документації, за результатами якого складено висновок № 3224 (а.с. 15).

Відповідно до п. 8 висновку, проведений аналіз проекту землеустрою на відповідність земельному законодавству та прийнятим відповідно до нього нормативно-правовим актам показав, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території АДРЕСА_1 не відповідає вимогам і нормам законодавства (а.с. 15).

Крім того, у п. 9 висновку № 3224 «Зауваження та пропозиції до проекту землеустрою» зазначено, що на розгляд надійшов один проект землеустрою щодо відведення двох земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства з подальшою передачею у власність, що не відповідає вимогам ч. 4 ст. 116 ЗК України (а.с. 15 на звороті).

При вирішенні питання правомірності винесення відповідачем висновку № 3224, судом встановлено таке.

Законом України «Про землеустрій» від 22 травня 2003 р. № 858-IV (далі - Закон № 858-IV) визначено правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою і, який спрямований на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування.

Цей закон є спеціальний по відношенню до інших та відповідно підлягає застосування до спірний правовідносин.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону № 858-IV документація із землеустрою (землевпорядна документація) - затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель, авторського нагляду за виконанням проектів тощо.

Отже, в розумінні наведеної норми матеріального права документація із землеустрою набуває статусу землевпорядної документації лише після затвердження.

В контексті всього вищенаведеного, слід також звернути увагу на норми матеріального права, які викладені у ст. 20 Закону № 858-IV щодо того, що заходи, передбачені затвердженою в установленому порядку документацією із землеустрою, є обов'язковими для виконання органами державної влади та органами місцевого самоврядування, власниками землі, землекористувачами, у тому числі орендарями.

До того ж вимогами ст. 30 Закону № 858-IV врегульовано, що погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом.

Вимогами ст. 121 ЗК України визначені норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Так, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності по шести видах цільового використання, зокрема розмір земельної ділянки не повинен перевищувати 2,0000 га.

Відповідно до вимог ст. 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Формування земельної ділянки полягає у визначені земельної ділянки як об'єкта цивільних прав та передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Згідно з ч. 4 ст. 116 ЗК України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадянам у межах норм, визначених цим кодексом, проводиться один раз по кожному виду користування.

Як вже зазначалося, на розгляд надійшов один проект землеустрою щодо відведення двох земельних ділянок, для ведення особистого селянського господарства з подальшою передачею у власність.

Наведене свідчить, що проект землеустрою не відповідає вимогам ч. 4 ст. 116 ЗК України.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, посадова особа органу державної влади зобов'язана діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов'язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки при реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що відповідач при прийнятті оскаржуваного висновку діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а отже, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу, чого не було зроблено позивачем.

Як убачається з ч. 2 названої норми, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, що і було зроблено відповідачем.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Виноградова О.І.