Справа № 1340/3910/18
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2018-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1340/3910/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулкевич І.З.,

секретар судового засідання Іванес Х.О.,

за участю : представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові адміністративну справу за позовом Державного підприємства "Угерський спиртовий завод" до Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

Встановив:

Державне підприємство "Угерський спиртовий завод" звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, № від 06.08.2018 р.

Позовні вимоги мотивовано тим, що податкові повідомлення-рішення №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, № від 06.08.2018 р відповідачем винесені у зв'язку із не подачою підприємством звітів про обсяги виробництва та реалізації спирту за період січень-листопад 2016 року та застосовано до останнього фінансові санкції в загальному розмірі 187 000,00 грн. Позивач вважає зазначені податкові повідомлення-рішення, такими, що порушують законні права, свободи та інтереси Державного підприємства "Угерський спиртовий завод", просить визнати їх протиправними та скасувати.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Представник відповідача подав відзив на адміністративний позов. В обгрунтування відзиву зазначив, що актом камеральної перевірки № 13/2101/4000/00374733 від 27 липня 2018 року встановлено порушення позивачем вимог ч. 3 ст. 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме не подання до податкового органу звітів про обсяги виробництва та реалізації спирту за період січень-листопад 2016 року. Відповідно податковим органом за порушенням вимог чинного законодавства застосовано штрафні санкції до ДП "Угерський спиртовий завод" та у відповідності до ст.58 ПК України було сформовано та надіслано податкові повідомлення-рішення. Відтак, позовні вимоги вважає безпідставними та просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, просив у задоволенні відмовити повністю.

Заслухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходив з наступного.

Державне підприємство "Угерський спиртовий завод" (), перебуває на обліку в Головному управлінні Державної фіскальної служби у Львівській області.

27.07.2018 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у Львівській області проведено камеральну перевірку про не подання звітів про обсяги виробництва та реалізації спирту за січень-листопад 2016 року Державне підприємство "Угерський спиртовий завод".

За результатами вказаної перевірки складено акт від 27.07.2018 року №13/2101/4000/00374733, яким встановлено порушення вимоги частини 3 ст.16 Закону України від 19.12.1995 року №481/95-ВР Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а саме не подання до органів ДФС звітів про обсяги виробництва та реалізації спирту за січень-листопад 2016 року.

На підставі вказаного акту перевірки Головним управлінням Державної фіскальної служби у Львівській області відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95-ВР прийняті рішення від 06.08.2018 року № про застосування фінансової санкції у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн, від 06.08.2018 року № про застосування фінансової санкції у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн, від 06.08.2018 року № про застосування фінансової санкції у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн, від 06.08.2018 року № про застосування фінансової санкції у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн, від 06.08.2018 р № про застосування фінансової санкції у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн, від 06.08.2018 р № про застосування фінансової санкції у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн, від 06.08.2018 року № про застосування фінансової санкції у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн, від 06.08.2018 року № про застосування фінансової санкції у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн, від 06.08.2018 року № про застосування фінансової санкції у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн, від 06.08.2018 року № про застосування фінансової санкції у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн, від 06.08.2018 року № про застосування фінансової санкції у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн.

Вважаючи податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду із вказаним позовом до суду.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України, регулюються Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.95 р. № 481/95-ВР (надалі - Закон України від 19.12.95 р. № 481/95-ВР).

Відповідно до вимог ч.3 ст.16 Закону України від 19.12.95 р. № 481/95-ВР (в редакції 2016 року) - субєкти господарювання, які отримали передбачені цим Законом ліцензії, подають до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом ОСОБА_3 України видавати такі ліцензії, щомісяця до 10 числа наступного місяця звіт про обсяги виробництва та /або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів за формою, встановленою цим органом.

На виконання вимог ч.3 ст. 16 Закону України від 19.12.95 р. № 481/95-ВР форма та порядок заповнення звіту про обсяги виробництва та реалізації спирту (Форма звіту № 1-РС) була затверджена наказом Державної податкової адміністрації України від 13.10.2005 № 449 «Про затвердження форм звітів щодо обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та інструкцій щодо їх заповнення». В подальшому форму та порядок заповнення звіту про обсяги виробництва та реалізації спирту (Форма звіту №1-РС) було затверджено згідно Наказу Міністерства фінансів України від 11.02.16р. № 49 "Про затвердження форм звітів щодо виробництва й обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та порядків їх заповнення"

Згідно порядку заповнення звіту 1-РС згідно редакції наказу Державної податкової адміністрації України від 13.10.2005 № 449 та і згідно порядку заповнення цього звіту в редакції Наказу Міністерства фінансів України від 11.02.16р. № 49 визначено, що звіт про обсяги виробництва та реалізації спирту подають субєкти господарювання, які виробляють спирт етиловий ректифікований, біоетанол, спирт етиловий-сирець, спирт етиловий технічний, спирт етиловий денатурований (спирт технічний), спирт етиловий ректифікований денатурований, спирт етиловий ректифікований виноградний, спирт етиловий ректифікований плодовий, спирт коньячний і плодовий (включаючи дистиляти у вигляді головної і хвостової фракції), спирт-сирець виноградний, спирт-сирець плодовий, фракцію головну етилового спирту та/або інший спирт (далі - спирт), незалежно від форми власності до органів ДФС за основним місцем обліку в електронній формі. Більш того із форми даного звіту, зокрема розділі І передбачено внесення відомостей про рух спирту (дані про кількість виробленого, переданого реалізовано), внесення нульових даних не передбачено.

Із системного аналізу вищевказаних норм, які регулюють спірні відносини вбачається, що подача звіту про обсяги виробництва та реалізації спирту (Форма звіту № 1-РС) здійснюється субєктом господарювання, які отримали ліцензію та вироблюють спирт етиловий ректифікований.

Судом встановлено, що державне підприємство "Угерський спиртовий завод" являється комерційним державним підприємство, майно Підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання.

Згідно постанови Кабінету ОСОБА_3 України від 28.07.2010 року №672 «Про утворення Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості» визначена процедура реорганізації Позивача шляхом виділу його майна, з використанням якого виготовляється підакцизна продукція, і передачі такого майна до Державного підприємства "Укрспирт". Така, невизначеність призупинила господарську діяльність підприємства з 2011 року.

Позивачем в 2015 році було розпочато здійснення заходів щодо відновлення господарської діяльності.

23 жовтня 2015 року Позивачу будо видано Державною фіскальною службу України ліцензію Серія АЕ № 259869 на виробництво спирту етилового: спирту етилового ректифікованого, термін дії якої з 23.04.2015 року до 23.04.2020 року.

Однак, з врахування того, що підприємство фактично було не реорганізоване згідно постанови Кабінету ОСОБА_3 України від 28.07.2010 року №672 «Про утворення Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості», з моменту видачі такої ліцензії та по сьогоднішній день підприємство не виготовляло, а відповідно і не реалізовувало спирт етиловий ректифікованого.

Згідно наказу № 16 від 10.11.2016 року «Про відновлення виробництва» підприємством відновлено виробництво технічних рідин та відповідно відновлено повний режим роботи для працівників.

Тобто, починаючи з листопада 2016 року Позивач фактично відновив господарську діяльність по виробництві технічних рідин, а не спирту етилового ректифікованого.

Із долучених до матеріалів справи витягів з Технологічного регламенту на виробництво технічних рідин у потоці ТР -30219014 -003-2004 (зміни №1), та технологічної інструкції на виробництво технічних рідин у потоці в умовах Державного підприємства «Угерський спиртовий завод» ТІ -1-2016 вбачається, що для підприємства одночасне виробництво спирту етилового ректифікованого заборонено та на стадіях виробничого процесу виробництва технічних рідин спирт етиловий ректифікований, як продукція не виробляється, натомість в процесі передбачено відбір флегмового компоненту ректифікації денатурованого, який в цьому процесі є напівфабрикатом технічних рідин, а не готовою продукцією, тобто є проміжним елементом виробництва технічних рідин, який свою чергу не може мати технічні умови, вимогам яких він має відповідати.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4, який обіймає посаду заступника директора підприємства з технічних питань повідомив суд, що з 2011 року була призупинена господарська діяльність підприємства, лише з листопада 2016 року підприємство відновило діяльність по виробництву технічних рідин, спирт етилового ректифікованого не виробляється, всі виходи для його виготовлення запломбовані органами ДФС. Також, повідомив, що в процесі виробництва технічних рідин здійснюється відбір флегмового компоненту ректифікації денатурованого, який не являється в процесі готовою продукцією та за своїм складом не може відносить до спирту етилового.

З врахуванням вищезазначеного, починаючи з 01.01.2016 року по 10.11.2016 року підприємство не здійснювало господарську діяльність, а з 11.11.2016 року відновило господарську діяльність лише по виробництву технічних рідин. Це також підтверджується з долучених до позовної заяви балансів та звітів про фінансовий стан за періоди 2016 року.

Виходячи із технологічного процесу, який передбачений у технологічній інструкції на стадіях виробничого процесу виробництва технічних рідин спирт етиловий ректифікований, як продукція не виробляється, натомість в процесі передбачено відбір флегмового компоненту ректифікації денатурованого, який в цьому процесі є напівфабрикатом технічних рідин, а не готовою продукцією, тобто є проміжним елементом виробництва технічних рідин, який свою чергу не може мати технічні умови, вимогам яких він має відповідати.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що позивач з листопада 2016 року виробляв спирт етиловий. Податковим органом під час розгляду справи такі надані не були.

Як вбачається із акту камеральної перевірки, відповідачем встановлено порушення вимог ч.3 ст. 16 Закону України від 19.12.95 р. № 481/95-ВР за період січень- листопад 2016 року, тобто за період коли господарська діяльність підприємства фактично не здійснювалась та в подальшому підприємство здійснювало лише виробництво технічних рідин.

Згідно до вимог ст. 17 Закону України від 19.12.95 р. № 481/95-ВР -за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Відповідно до вимог п.15 ч. 2 ст. 17 Закону України від 19.12.95 р. № 481/95-ВР до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: неподання чи несвоєчасного подання звіту або подання звіту з недостовірними відомостями про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом ОСОБА_3 України видавати відповідні ліцензії, - у розмірі 17000 гривень.

Механізм застосування фінансових санкцій вищевказаної норми зазначеного Закону передбачений «Порядком застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів"», який затверджений постановою КМУ від 02.06.2003 року № 790 (надалі Порядок № 790)

Згідно п. 6 Порядку № 790 - рішення про застосування фінансових санкцій, передбачених пунктом 2 цього Порядку, приймаються керівником, а у разі його відсутності - заступником керівника органу, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним,спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами (ДФС та її територіальні органи, Мінекономрозвитку), чи керівником (його заступником) органів МВС, МОЗ, Держстату, Держспоживінспекції відповідно до їх компетенції, визначеної законодавством.

Пунктом 8 цього Порядку передбачено, що рішення про застосування фінансових санкцій до субєкта господарювання за порушення норм Закону складається за формою згідно з додатком до цього Порядку. Питання про застосування фінансових санкцій може розглядатися за участю представника субєкта господарювання на його вимогу або на вимогу органу, що прийняв рішення про застосування санкцій.

Як вбачається вище, Відповідачем прийнято рішення у формі податкових повідомлень рішень, що ніяк не відповідає формі рішення про застосування санкцій, яка затверджена згідно до Додатку до Порядку (в редакції постанови Кабінету ОСОБА_3 України від 16 грудня 2015 р. № 1050) затвердженого постановою КМУ № 790.

Відтак, цим підтверджується, що Відповідач діяв всупереч вимогам закону та нормативно - правовим актам, які регулюють питання щодо застосування санкцій передбачених ч.2 ст.17 Закону України від 19.12.95 р. № 481/95-ВР, у звязку вищевказані податкові повідомлення рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Суд, вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права та підлягає застосуванню національними судами при розгляді справ.

В своїй судовій практиці Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, "Онер'їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року).

Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер'їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), п. 119).

Крім того, Резолюцією Комітету ОСОБА_3 Європи 77 (31) від 28.09.1977 урядам держав-членів рекомендовано керуватися у своєму праві й адміністративній практиці принципами, які наводяться у додатку до цієї резолюції.

Ці принципи застосовуються для захисту осіб, як фізичних, так і юридичних, в адміністративних процедурах відносно будь-яких індивідуальних заходів або рішень, які були прийняті в ході здійснення публічної влади і які за своїм характером безпосередньо впливають на їхні права, свободи або інтереси (адміністративні акти).

В ході реалізації цих принципів слід ураховувати належним чином вимоги щодо належного та ефективного управління, а також інтереси третіх сторін та основні публічні інтереси. У випадках, коли вимоги зумовлюють необхідність внесення змін або вилучення одного чи більше принципів у конкретних випадках або в специфічних сферах публічної адміністрації, слід докласти всіх можливих зусиль, відповідно до фундаментальних цілей цієї резолюції, для досягнення якомога вищого ступеня справедливості.

Такими принципами, згідно з Додатком до Резолюції, зокрема, є:

- право бути вислуханим, що означає, що щодо будь-якого адміністративного акта, який за своїм характером може несприятливо впливати на права, свободи або інтереси особи, така особа може пред'явити факти й аргументи та, у відповідних випадках, докази, що будуть ураховані адміністративним органом;

- виклад мотивів, що означає, що якщо адміністративний акт є таким, що за своїм характером несприятливо впливає на права, свободи або інтереси особи, така особа отримує інформацію про мотиви, на яких він ґрунтується. Інформація про мотиви зазначається в акті або передається відповідній особі, за її запитом, у письмовій формі протягом розумного строку.

Відтак, суд вважає, що дії відповідача стосовно прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, свідчать про порушення відповідачем як принципу належного урядування, так і принципів, закріплених в Резолюції Комітету ОСОБА_3 Європи 77 (31) від 28.09.1977 року, свідчать про непрозорість та непередбачуваність дій відповідача, що перешкоджають можливості платника податків планувати в подальшому свою господарську діяльність.

Також у пункті 110 рішення від 23.07.2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції» суд визначив, що «... адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі і поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

В той же час, Відповідачем під час розгляду адміністративної справи не наведено об'єктивних доводів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірності, не вказано які саме документи не були надані Позивачем та не доведено правомірності оскаржуваних рішень. Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 243 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною другою статті 132 КАС України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

На підставі викладеного, здійснені позивачем документально підтверджені витрати на оплату судового збору у сумі 2805,00 грн., підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25,72-77, 90, 139, 241-246, 250, пп. пп. 15.5 п. 15 розділу VІІ Перехідні положення КАС України, суд -

Вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, № від 06.08.2018 р.

Стягнути на користь Державного підприємства "Угерський спиртовий завод" (вул. Івана-Франка, 2, с.Угерсько, Стрийський район, Львівська область, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська,35, ) сплачений судовий збір у розмірі 2805,00 грн (дві тисячі вісімсот пять гривень).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 15 листопада 2018 року.

Суддя Гулкевич І.З.