Справа № 1740/2060/18
Суддя: Щербаков В.В.
Дата ухвалення: 2018-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

22 жовтня 2018 року м. РівнеСправа №1740/2060/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Щербакова В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доВолодимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області
про зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Володимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (далі - Володимирецьке ОУ ПФУ Рівненської області) про зобов`язання вчинення дій щодо призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з часу звернення із заявою про призначення пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 проживала в селі Маневичі Волинської області, яке належить до територій, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи зони гарантованого добровільного відселення, в період з 31.01.1988 по 04.03.1994. Зазначає, що маючи статус особи, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" вона має право на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку. Вказує, що на її заяву відповідачу про призначення пенсії особі, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи Володимирецьке ОУ ПФУ Рівненської області надало відповідь від 26.06.2018, згідно з якою у призначенні їй пенсії за віком із зниженням пенсійного віку було відмовлено. Стверджує, що відмова відповідача була обґрунтована тим, що відповідно до копії диплому № НОМЕР_1 позивач навчалася в професійно-технічному училищі м.Києва з 01.09.1985 по 24.07.1987, тобто не на забрудненій території. Також відповідач зазначає, що за 11 років проживання та роботи на території гарантованого добровільного відселення пенсійний вік може бути знижено на 5 років, а тому право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку позивач набуде при досягненні 54 років 6 місяців. Позивач вважає, що такий висновок відповідача не відповідає фактичним обставинам, оскільки незважаючи на те, що в період з 30.08.1985 по 24.07.1987 вона навчалася в СПТУ м.Києва на курсах закрійників, в той же час продовжувала працювати на підприємстві Маневицький райпобуткомбінат, відтак, має право на призначення пенсії з дати її звернення.

Ухвалою суду від 20.08.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи. Разом з тим, відповідачу встановлено строк для подання суду відзиву.

Відповідач у встановлений судом строк відзиву не надав, причин його неподання суду не повідомив, про дату, час і місце судового розгляду сторони повідомлені належним чином, а тому в силу вимог ч.6 ст.162 КАС України суд вирішив справу за наявними у ній матеріалами.

Ухвалою від 18.09.2018 судом було прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими доказами, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Нічогівка Маневицького району Волинської області.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 виданого 04.02.1993 Волинською обласною державною адміністрацією ОСОБА_1 є особою, яка постійно працювала та проживала у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення у 1989-1993 (категорія 3) (а.с.8).

Довідкою Маневицької селищної ради від 25.03.2015 підтверджується, що позивач проживала з 31.01.1988 по 04.03.1994 в смт. Маневичі Волинської області (а.с.9).

Крім того, ОСОБА_1 з 30.08.1984 по 17.09.1993 працювала на підприємстві Маневицький райпобуткомбінат (а.с.11).

19.06.2018 позивач звернулася до Володимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про призначення їй пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 років з врахуванням статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-ХІІ від 28.02.1991 (а.с.18-19).

Листом №3891/0-716 від 28.12.2017 відмовлено у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку через те, що відповідно до диплому № НОМЕР_1 позивач навчалася в професійно-технічному училищі м.Києва з 01.09.1985 по 24.07.1987, тобто не на забрудненій території (а.с.20).

Не погоджуючись з такою позицією пенсійного органу, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991 (далі Закон №796-XII).

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106, смт.Маневичі Волинської області відноситься до 3 зони гарантованого добровільного відселення.

Відповідно до абз.4 п.2 ч.1 ст.55 Закону №796-XII, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" потерпілим від Чорнобильської катастрофи: особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Абзацом 4 частини 1 статті 55 Закону №796-XII визначено, що початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Згідно з ч.1 ст.26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-ІV (далі Закон №1058-ІV), особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Разом з тим, Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» внесено зміни до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме: жінкам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року.

З огляду на викладене, для зменшення пенсійного віку на 6 років та призначення пенсії за віком по досягненню віку 52 роки 6 місяців, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи повинна була проживати на території зони гарантованого добровільного відселення з моменту аварії на ЧАЕС протягом 6 повних років, в тому числі в період з моменту аварії та до 01.01.1993 не менше 3 років.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 та на день звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії вона досягла віку 52 років 6 місяців 26 днів.

Оцінюючи обґрунтованість тверджень позивача щодо наявності у неї права на призначення пенсії по досягненню віку 52 роки 6 місяців суд враховує, що згідно з п.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005, до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року №122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Статтею 65 Закону №796-ХІІ визначено, що потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України (ч.1). Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій (ч.4).

Позивачем до позовної заяви додано посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) серія НОМЕР_2 , виданого Волинською облдержадміністрацією, відповідно до якого пред`явник посвідчення має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (а.с.8).

За змістом позовної заяви ОСОБА_1 вважає, що наявність у неї статусу громадянина, постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 3 є підтвердженням того, що станом на 1 січня 1993 року він протягом трьох років проживав на радіоактивно забруднених територіях, які належать до зони гарантованого добровільного відселення. Таким чином, вважає, що в неї є право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку з дати звернення до відповідача із відповідною заявою від 19.06.2018.

Згідно з п.5 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №51 "Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі Порядок №51) передбачено, що потерпілим від Чорнобильської катастрофи (не віднесеним до категорії 2), які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 1 січня 1993 року прожили у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій, чи таким, що постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, і віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення зеленого кольору, серія Б.

Відповідно до п.2 Порядку №51 посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Таким чином, Законом №796-ХІІ та Порядком №51 чітко визначено, що саме посвідчення відповідної категорії є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, визначеними Законом для такої категорії.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що наявність у позивача посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) серії НОМЕР_2 підтверджує той факт, що ОСОБА_1 з моменту аварії на ЧАЕС та станом на 1 січня 1993 року постійно проживав або постійно працював чи постійно навчався у зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3 років.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач працювала на підприємстві Маневицький райпобуткомбінат з 30.08.1984 по 17.09.1993 без відриву від виробництва та перериву в роботі, а також була зареєстрована та постійно проживала з 31.01.1988 по 04.03.1994 в смт.Маневичі Волинської області, яке у відповідності до переліку населених пунктів Волинської області відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, згідно постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 №106 (а.а.с.9, 11-16).

Таким чином, позивач з моменту аварії на ЧАЕС та станом на 01.01.1993 проживала та працювала на території зони гарантованого добровільного відселення не менше 3 років.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку на 6 років, тобто у 52 роки 6 місяців відповідно до ст.55 Закону №796-ХІІ.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1, 2 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Визначаючи дату, з якої слід відновити порушені права, свободи та інтереси позивача суд враховує, що частиною 1 ст.45 Закону №1058-IV визначено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Враховуючи, що позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком 19.06.2018, відтак порушені права, свободи та інтереси ОСОБА_1 слід відновити з 19.06.2018.

У разі задоволення позову суд може прийняти рішення щодо іншого способу захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (п.10 ч.2 ст.245 КАС України)

Зважаючи на викладене та те, що в силу вимог ч.4 ст.159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин, судом кваліфіковано як визнання позову, а відтак, позов слід задовольнити повністю.

Враховуючи положення ч.1 ст.139 КАС України, суд стягує на користь позивача понесені ним судові витрати, які підлягають відшкодуванню, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :
Позов задовольнити повністю.

Зобов`язати Володимирецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області (вул. Соборна, буд.28, смт.Володимирець, Рівненська область, 34300; ) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 19 червня 2018 року.

Стягнути із суб`єкта владних повноважень - Володимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (вул.Соборна, 28, смт.Володимирець, Рівненська область, 34300; ідентифікаційний код 40377142), за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) судовий збір в сумі 704,80грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд (пп.15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України).
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 листопада 2018 року.

Суддя Щербаков В.В.