Справа № 295/4205/17
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 295/4205/17

Головуючий у 1-й інстанції: Чішман Л.М.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

19 листопада 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчака В. Ю. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Кондратюка А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Житомирської митниці Державної фіскальної служби України на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 28 березня 2018 року (прийняте у м. Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 (далі - позивач) до Житомирської митниці Державної фіскальної служби України (далі - відповідач) про скасування постанови у справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В :

позивач 18.04.2017 звернувся із адміністративним позовом до Богунського районного суду м. Житомир в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Житомирської митниці ДФС від 05.04.2017 відносно ОСОБА_4 у справах про порушення митних правил за №№ 0148/101000014/17, 0149/1010000/17, 0150/101000014/17, 0151/101000014/17, 0152/101000014/17.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомир 28.03.2018 адміністративний позов задоволено повністю.

Скасовано постанову від 05.04.2017 заступника начальника Житомирської митниці ДФС Мірошніченка М.І. в справах про порушення митних правил №№0148/101000014/17, 0149/1010000/17, 0150/101000014/17, 0151/101000014/17, 0152/101000014/17 відносно ОСОБА_4

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано, те що декларантом (агентом з митного оформлення) приватного підприємства "ФОРУМ-ИМПЕКС" ОСОБА_4 з метою зменшення розміру митних платежів заявлено в митних деклараціях від 12.10.2015, 26.10.2015, 09.11.2015, 25.11.2015, 30.11.2015 неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості транспортних засобів та надані свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, які містили неправдиві відомості щодо істотних та додаткових опцій транспортних засобів, тим самим зменшивши розмір необхідних до сплати митних платежів на суму 70 511 грн. 15 коп.

Як на окрему підставу для скасування рішення суду, апелянт вказав, на те що суд першої інстанції розглянув і вирішив справу без участі представника відповідача, від якого надійшло клопотання про відкладення судового розгляду.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу вказавши, що оскільки позивач вказав у деклараціях інформацію про автомобілі, що передбачена виробником і вказана у його свідоцтві про реєстрацію, то вказані дії свідчать про відсутність у декларанта наміру ухилятись від сплати обов'язкових платежів, про відсутність вини та протиправного діяння, як обов'язкової умови наявності складу правопорушення .

Також подав до апеляційного суду клопотання про повернення апеляційної скарги, так як Житомирський апеляційний адміністративний суд безпідставно поновив строк на апеляційне оскарження, чи закриття апеляційного провадження, оскільки представник відповідача не мав повноважень на подання апеляційної скарги від імені відповідача.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі та просив колегію суддів її задовольнити.

Представник позивача заперечив проти апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлені та неоспорені сторонами такі обставини.

05.04.2017 заступником начальника Житомирської митниці ДФС начальником управління протидії митним правопорушенням Мірошніченко М.І. винесено постанову в справах про порушення митних правил, відповідно до якої ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, на суму 211533,45 грн.

Зі змісту постанови вбачається, що в період часу з 12.10.2015 по 30.11.2015 декларантом (агентом з митного оформлення) ПП "ФОРУМ-ИМПЕКС" ОСОБА_4 в митному режимі "імпорт" до митного посту "Житомир-центральний" Житомирської митниці ДФС подано ряд декларацій на здійснення оформлення у митному відношенні транспортних засобів. У митних деклараціях №№0148/101000014/17, 0149/1010000/17, 0150/101000014/17, 0151/101000014/17, 0152/101000014/17 декларантом, з метою зменшення розміру митних платежів, були заявлені неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості транспортних засобів та надані свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, які містили неправдиві відомості щодо потужності двигуна та комплектації транспортних засобів, що призвело до зменшення розміру необхідних до сплати митних платежів на загальну суму 70511,15 грн.

Не погодившись із прийнятою постановою відповідача позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що жодного належного та достатнього доказу на підтвердження наявності умислу в діях позивача щодо неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, що є обов'язковою ознакою правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України відповідачем не надано, позивач стверджує, що надана ним інформація в митних деклараціях є правдивою та взята зі свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, а тому суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 458 МК України визначено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Положенням ст. 489 МК України вказано, що при розгляді справи про порушення митних правил посадова особа зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 485 МК України передбачено, що заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Судом першої інстанції вірно вказано, що зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння, передбаченого ст. 485 МК України, обов'язково повинен поєднуватися з умислом суб'єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносини (встановлений законом порядок сплати податків та зборів), тобто декларант на момент подачі декларації повинен усвідомлювати факт заявлення неправдивих відомостей та умисно бажати, щоб заявлені ним неправдиві відомості вплинули на розмір митних платежів, які необхідно сплатити за митне оформлення задекларованого ним товару.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Частиною 2 ст. 264 МК України встановлено, що митна декларація та інші документи подаються митному органу в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом із митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, установлених цим Кодексом, декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов'язані надати митному органу оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їхні копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

Перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 МК України.

Згідно матеріалів справи, позивачем в митному режимі "імпорт" до митного поста "Житомир - центральний" Житомирської митниці ДФС подано декларації №№ 0148/101000014/17, 0149/1010000/17, 0150/101000014/17, 0151/101000014/17, 0152/101000014/17 на здійснення оформлення у митному відношенні транспортних засобів. Для проведення митного оформлення транспортних засобів позивачем, серед іншого, надано свідоцтва про реєстрацію відповідних транспортних засобів.

При цьому, у поданих митних деклараціях позивачем була зазначена інформація про транспортні засоби яка вказана у свідоцтвах про реєстрацію, виданих уповноваженими органами, що не заперечується відповідачем.

Відтак, позивач вказав у деклараціях інформацію про автомобілі, що передбачена виробником і вказана у свідоцтві про реєстрацію що свідчить про відсутність у декларанта наміру ухилятися від сплати обов'язкових платежів та про відсутність вини та протиправного діяння, як обов'язкової умови наявності складу правопорушення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що матеріали справи про порушення митних правил не містять доказів умислу позивача на вчинення дій передбачених диспозицією статті 485 МК України.

Разом з тим, слід вказати, що ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08.11.2018 було зобов'язано митний орган зобов'язати Житомирську митницю Державної фіскальної служби України надати суду належним чином завірені копії матеріалів адміністративної справи про порушення митних правил, в результаті розгляду якої було прийнято постанову від 05.04.2017 щодо притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України та накладено стягнення у вигляді штрафу на суму 211533,42 грн. та матеріали справ з митного декларування транспортних засобів по митних деклараціях: №0148/101000014/17, №0149/101000014/17, №0150/101000014/17, №0151/101000014/17, №0152/101000014/17, що підтверджувало б доводи апелянта.

Проте, вказаних документів на момент розгляду справи до суду не надходило та в судовому засіданні представником відповідача не надано.

Отже, вина позивача у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 485 МК України не доведена, відсутність умислу в діях позивач митним органом не спростована, а відтак склад адміністративного правопорушення не підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідачем не надано суду доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, не надано жодного належного та достатнього доказу на підтвердження наявності умислу в діях позивача щодо неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, що є обов'язковою ознакою правопорушення, передбаченою ст. 485 МК України.

Також безпідставними є посилання апелянта на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, щодо розгляду справи без участі представника відповідача, оскільки відповідно до ч. 2, 3 ст. 268 КАС України, яка визначає особливості повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду окремих категорій адміністративних справ учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Таким чином, доводи апеляційної скарги, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, не спростовують висновки суду І інстанції і апеляційним судом відхиляються за необґрунтованістю.

В свою чергу клопотання представника позивача про повернення апеляційної скарги чи закриття апеляційного провадження апеляційним судом відхиляються, як такі що не базуються на процесуальних нормах, та не підтвердженні матеріалами адміністративної справи. Зокрема в матеріалах справи є належні та допустимі докази на підтвердження повноважень представника відповідача в т.ч. для подання апеляційної скарг.

Також апеляційний суд вважає за доцільне вказати учасникам судового розгляду і суду першої інстанції, що особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, а саме такою являться дана справа, визначається ст. 286 КАС України, відповідно до якої справа вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 1).

Позовну заяву щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови) (ч. 2 ).

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення (ч. 4).

Суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи (ч. 5).

Також відповідно до ч. 3 ст. 272 судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

За таких обставин, судова колегія апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції в повній мірі надав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, у зв'язку із чим, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Житомирської митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 28 березня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена відповідно до частини 3 статті 272 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Мельник-Томенко Ж. М. Сторчак В. Ю.