Справа № 295/6/17
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2018-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 295/6/17

Головуючий у 1-й інстанції: Чішман Л.М.

Суддя-доповідач: Капустинський М.М.

15 листопада 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Моніча Б.С. Охрімчук І.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 26 березня 2018 року (м.Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора роти №2 батальйону УПП у м,Житомирі УНП в Житомирській області лейтенанта поліції Киричука Володимира Леонідовича, Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання дій незаконними та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2017 року, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до інспектора роти №2 батальйону УПП у м,Житомирі УНП в Житомирській області лейтенанта поліції Киричука Володимира Леонідовича про визнання дій незаконними та скасування постанови.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 26 березня 2018 року позовну заяву залишено без розгляду, на підставі ст.240 Кодексу адміністративного судочинства України.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу через порушення норм процесуального права з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що позивачем не було порушено норм ст.240 КАС України, оскільки позивач дійсно на друге судове засідання не прибув, так як знаходився на навчальній сесії у вищому навчальному закладі, та не міг повідомити суд про поважність його відсутності.

Позивач у судове засідання не прибув, надавши клопотання здійснювати розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала судді - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду справи до суду першої інстанції з наступних підстав.

Суд першої інстанції залишаючи позовну заяву без розгляду посилався на повторне неприбуття позивача у судове засідання, який був належним чином повідомлений про дату, місце та час судового розгляду справи, без поважних причин.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст. 44 Кодексу адміністративного судочинства України, особи які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Нормами ч. 5 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Зазначені норми кореспондуються з п.4 ч.1 ст.240 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких позовна заява залишається без розгляду, якщо позивач повторно не прибув у підготовче засідання чи судове засідання без поважних причин, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Неприбуття в судове засідання позивача, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду, є повторним, коли ні позивач, ні його представник вдруге без поважних причин не прибули на розгляд справи і в суду є достовірні докази про те, що останні обидва рази позивача було належним чином повідомлено.

В своїй апеляційній скарзі позивач посилається на те, що підставою для скасування ухвали є та обставина, що позивач не прибув на друге судове засідання, так як знаходився на навчальній сесії у вищому навчальному закладі, та не міг повідомити суд про поважність його відсутності, що підтверджується копією довідки про участь у сесії (а.с.53).

Так, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 06.02.2017р. року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду у судовому засіданні на 11.04.2017р., про що повідомлено шляхом надіслання ухвали про відкриття.

11.04.2017р. розгляд справи не відбувся, у зв'язку з перебуванням головуючої судді на лікарняному та розгляд справи відкладено на 18.07.2017р.

Повістку про виклик до суду 28.04.2017р. отримала ОСОБА_4, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.42).

18.07.2017р. судове засідання було відкладено у зв'язку з неприбуттям позивача, розгляд справи призначено на 22.09.2017р., про що повідомлено сторін у справі відповідача під розписку, а позивачу направлено повістку про виклик до суду.

07.08.2017р. відповідно до розпорядження щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ призначено нового суддю.

Ухвалою від 29.08.2017р. справу прийнято суддею до свого провадження та призначено до розгляду на 28.11.2017р.

28.11.2017р. засідання було відкладено у зв'язку з неприбуттям позивача. Розгляд справи призначено на 26.03.2018р.

Повістку про виклик до суду 18.12.2017р. отримала ОСОБА_4, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.42).

26.03.2018 року в судове засідання сторони не з"явились. Позивач про причини неявки суд не повідомив.

Цього ж числа, ухвалою суду, відповідно до положень п.5 ч.1 ст.240 КАС України позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Так, обов'язковою умовою для застосування такої підстави залишення адміністративного позову без розгляду є саме повторна неявка позивача в судове засідання, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин. Зазначені наслідки настають, якщо позивач не з'явився вдруге поспіль (тобто повторно) і від нього не надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Відповідно до долученої до апеляційної скарги довідки про участь у сесії зазначено, що ОСОБА_2 з 28.02.2018 року по 05.04.2018 року перебував у вищому навчальному закладі Одеській юридичній академії у м.Одеса. До того ж, відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, судову повістку про розгляд справи 26.03.2018 року отримано не позивачем, а ОСОБА_4 (а.с.42)

Судом першої інстанції не було досліджено чи з поважних причин позивач не з'явився у судове засідання.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що у суду першої інстанції були відсутні правові підстави 26 березня 2018 року виносити ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала прийнята судом першої інстанції передчасно без перевірки усіх обставин справи, а тому ухвала суду підлягає скасуванню.

Відповідно до положень ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

До вказаного висновку суд дійшов, серед іншого, використовуючи правові висновки Європейського суду з прав людини у рішенні по справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 року, де вказано, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі "Golder v.the United Kingdom" від 21.02.1975), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати закону мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями ( рішення "Guerin v. France" від 29.07.1998) Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розрахувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час, такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту (рішення "Perez de Rada Cavanilles v. Spain від 28.10.1998 року).

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зміст права на захист полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осі

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права є такими, що призвели до неправильного вирішення питання, та є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції з постановленням нової ухвали про направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

За змістом частини першої статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з винесенням нової ухвали про направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 26 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора роти №2 батальйону УПП у м,Житомирі УНП в Житомирській області лейтенанта поліції Киричука Володимира Леонідовича, Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання дій незаконними та скасування постанови скасувати.

Справу направити до Богунського районного суду м. Житомира для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 15 листопада 2018 року.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Моніч Б.С. Охрімчук І.Г.