Справа № 804/3526/18
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 листопада 2018 року м. Дніпросправа № 804/3526/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

при секретарі судового засідання Сонник А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод"

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.07.2018 року (суддя Конєва С.О., м. Дніпро)

у справі №804/3526/18

за позовом Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод"

до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

встановив:

У травні 2018 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення форми "Н" № від 27.02.2018 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.07.2018 року в задоволенні позову відмовлено повністю. Рішення мотивоване тим, що оскаржене податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, скаржник оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Зазначає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що акт від 09.02.2018 № 59/28-10-46-12-05393056 було складено відповідачем за результатами проведення камеральної перевірки декларації з податку на додану вартість за грудень 2017 року, про що зазначено на першому аркуші акта.

Податкова декларація з податку на додану вартість за грудень 2017 року відповідачем не перевірялась, про що свідчить відсутність будь якого запису, як в розділі "Результати перевірки", так і в розділі "Висновок".

Копія податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2017 року з додатками та квитанція № 2 про доставку податкової звітності 19.01.2018 міститься в матеріалах справи.

Позивачем складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних податкова накладна № 497 від 26.12.2017 (покупець - ПрАТ "СУХА БАЛКА") на загальну суму 10 330 660,38 грн., у тому числі сума ПДВ - 1721 776,73 грн., яку відображено у складі податкових зобов'язань з ПДВ в уточнюючому розрахунку до податкової декларації з ПДВ за грудень 2017, який фактично надано до органу ДФСУ 31.01.2018.

01.02.2018 позивачем встановлено, що податкова накладна № 497 від 26.12.2017 складена помилково, без факту здійснення господарської операції, що в свою чергу призвело до завищення податкових зобовязань з ПДВ, відображених в уточнюючому розрахунку до податкової декларації з ПДВ за грудень 2017, який фактично надано до органу ДФС у 30.01.2018.

Факт помилкового складання податкової накладної № 497 від 26.12.2017 та її реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних без факту здійснення господарської операції підтверджується відсутністю оформленого акту виконаних робіт на надання інформаційних та маркетингових послуг, датованого 26.12.2017, та відсутністю факту перерахування грошових коштів у зазначену дату.

Нормами Податкового кодексу України чітко встановлено, що податкова накладна складається на дату виникнення податкових зобовязань, яка визначається подією, яка сталася раніше - або дата зарахування коштів або дата відвантаження робіт, або для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість затверджено наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21 (надалі по тексту - Порядок), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за № 159/28289.

Дані, наведені в податковій звітності з податку на додану вартість, мають відповідати даним бухгалтерського та податкового обліку платника (абзац перший п. 6 розд. III Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за № 159/28289).

Отже, в декларації платником податку зазначаються дані, вказані в складеній на підставі первинних документів податковій накладній.

Тому, обсяги постачання товарів/послуг та сума податку на додану вартість, вказані в помилкових податкових накладних і розрахунках коригування до них, не підлягають відображенню в декларації.

З метою виправлення помилки, позивачем складено розрахунок коригування №800 від 01.02.2018 до податкової накладної №497 від 26.12.2017, з причиною коригування - "виправлення помилки", який зобовязаний відповідно до норм Податкового кодексу України зареєструвати ПрАТ "СУХА БАЛКА", що і було зроблено ПрАТ "СУХА БАЛКА" у строки, встановлені ст. 200 Податкового кодексу України.

На виконання підпункту 192.1.1 пункту 192.1 статті 192 Податкового кодексу України позивачем зменшено суму податкових зобовязань з ПДВ у податковій декларації з ПДВ за лютий 2018 року, тобто у періоді реєстрації розрахунку коригування №800 від 01.02.2018 до податкової накладної №497 від 26.12.2017.

Враховуючи відсутність факту здійснення господарської операції, яка є підставою для формування податкової накладної, та, відповідно, відсутність необхідності складання підприємством податкової накладної, - позивач не порушував термін реєстрації податкової накладної № 497 від 26.12.2017 (покупець ПрАТ "СУХА БАЛКА") на загальну суму 10 330 660,38 грн., у тому числі сума ПДВ - 1721 776,73 грн.

Зазначає, що застосування штрафу в розмірі 2,87 грн. позивачем не оскаржується, оскільки позивачем визнано порушення вимог пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України в частині термінів реєстрації розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 777 від 31.12.2017 до податкової накладної №318 від 31.12.2017 на суму ПДВ у розмірі 28,74 грн., складеної по факту послуг по перетіканню реактивної електроенергії на адресу ТОВ ВТП "Агротехмаш".

Просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову в частині щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення № НОМЕР_1 від 27.02.2018 в частині застосування штрафу на суму 172 177,67 грн. та ухвалити нове рішення про задоволення позову в цій частині.

Відповідач надіслав до суду відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначає, що доводи позивача про те, що ПрАТ "Дніпровський металургійний завод" не здійснювало постачання послуг за помилково виписаною податковою накладною, є такими, що не мають правового значення в межах спірних правовідносин, оскільки предметом доказування є правомірність застосування штрафних санкцій за порушення терміну реєстрації податкової накладної, а неправильність формування позивачем податкових зобов'язань з податку на додану вартість за фактом здійснення або нездійснення господарської операції. Помилковість складення такої податкової накладної, про що позивачем у подальшому сформовано розрахунок коригування до податкової накладної, не може покладатися в основу звільнення позивача від відповідальності за несвоєчасність реєстрації податкової накладної. Приписи Податкового кодексу України не містять норм щодо звільнення від відповідальності за несвоєчасну реєстрацію податкової накладної в ЄРПН в разі подання розрахунку коригування до податкової накладної після закінчення граничного строку для реєстрації податкової накладної в ЄРПН.

Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 09.02.2018 р. посадовою особою контролюючого органу була проведена камеральна перевірка позивача щодо даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість та даних Єдиного реєстру податкових накладних, за результатами якої було складено акт №59/28-10-46-12-5393056 від 09.02.2018р. і за висновками якого було встановлено порушення позивачем граничних термінів реєстрації податкових накладних в ЄРПН, а саме:

- податкової накладної №497 від 26.12.2017р. на суму ПДВ 1721776,73 грн. з граничним строком реєстрації - 15.01.2018р. (фактично зареєстрована 26.01.2018р.), тобто з простроченням на 11 календарних дні (а.с.67-68);

- розрахунку коригування №777 від 31.12.2017 р. на суму ПДВ 28,74 грн. з граничним строком реєстрації - 15.01.2018 р. (фактично зареєстрована 30.01.2018р.), тобто з простроченням на 15 календарних днів, що підтверджується копіями наведених документів, квитанціями №1 та змістом копії відповідного акту перевірки (а.с.10-11, 69-70).

На підставі вищевказаного акту перевірки, контролюючим органом 27.02.2018р. було прийнято податкове повідомлення-рішення №, за яким за затримку реєстрації вищевказаних податкових накладних/розрахунків коригування у ЄРПН до позивача було застосовано штраф у загальному розмірі 172180,54 грн., а саме: за затримку реєстрації податкової накладної №497 від 29.12.2017р. на суму ПДВ 1721776,73 грн. було застосовано штраф у розмірі 172177,67 грн.; за затримку реєстрації податкової накладної №777 від 31.12.2017р. на суму ПДВ 28,74 грн. було застосовано штраф у розмірі 2,87 грн., що підтверджується копією відповідного податкового повідомлення-рішення та розрахунку штрафу, що є додатком до вказаного податкового повідомлення-рішення (а.с.15, 52).

У подальшому, позивачем здійснювалося адміністративне оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення шляхом подання відповідної скарги до органів ДФС України, за результатами розгляду якої було прийнято рішення, за яким скаргу позивача було залишено без задоволення, а вказане податкове повідомлення-рішення залишено без змін (а.с.16-19, 21-23).

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову позивачу у задоволенні позову з тих підстав, що:

- податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних підлягають реєстрації у ЄРПН у встановлені податковим законодавством строки, в той же час, за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування, факти яких виявлені за результатами камеральної перевірки, передбачено застосування до такого платника податків штрафних санкцій, при цьому, помилкове складання податкової накладної не звільняє платника податку від обов'язку реєстрації такої податкової накладної у ЄРПН за умовами ст.201 ПК України;

- позивачем податкові накладні, зазначені в акті перевірки, зареєстровано у ЄРПН з порушенням граничного терміну реєстрації, тому застосування до позивача штрафу у розмірі 172180,54 грн. за порушення термінів реєстрації таких податкових накладних у ЄРПН на підставі п.п.120-1.1 ст.120-1 ПК України є таким, що відповідає вимогам норм податкового законодавства України;

- позивачем не наведено жодних підстав та не надано жодних доказів, які б свідчили про протиправність оспорюваного податкового повідомлення-рішення з урахуванням встановлених судом обставин справи та фактів, які свідчать про порушення позивачем граничних термінів реєстрації у ЄРПН податкової накладної №497 від 26.12.2017р., які не спростовані позивачем жодними доказами;

- помилковість складання платником податків податкової накладної та виправлення таких помилок у подальшому не звільняє позивача від обовязку зареєструвати таку податкову накладну у ЄРПН у строк, визначений п.201.10 ст.201 ПК України, і не може бути підставою для звільнення позивача від відповідальності за порушення строків реєстрації податкової накладної у ЄРПН, яка встановлена ст.120-1 ПК України;

- безпідставними є посилання представника позивача про те, що позивачем у подальшому були виправлені помилки та 16.02.2018р. подано розрахунок коригування №800 до податкової накладної №497 від 26.12.2017р., оскільки наведені обставини щодо виправлення помилок у податковій накладній №497 не звільняють позивача від обов'язку реєстрації самої податкової накладної №497 від 26.12.2017р. у граничний строк, встановлений п.201.10 ст.201 ПК України, тобто у строк до 15.01.2018р.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до пункту 75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України встановлено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобовязання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Згідно положень пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Помилка в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобовязань, не можуть бути причиною неприйняття податкових накладних у електронному вигляді.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків, зокрема, для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Платник податку має право зареєструвати податкову накладну та/або розрахунок коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, в якій загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу протягом 365 календарних днів, що наступають за датою виникнення податкових зобовязань, відображених у податкових накладних та/або розрахунках коригування.

Відповідно до пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обовязок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі, зокрема, 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів.

Позивачем 26.12.2017 р. була виписана податкова накладна за №497 на загальну суму 10 330 660,40 грн., у тому числі ПДВ - 1 721 776,73 грн., яка була зареєстрована позивачем у ЄРПН 26.01.2018р., що підтверджується копією відповідної податкової накладної та копією квитанції №1 від 26.01.2018 р. (а.с.24-25).

Разом з тим, за змістом акту камеральної перевірки від 09.02.2018р. було встановлено, що граничним строком реєстрації у ЄРПН згідно податкового законодавства наведеної податкової накладної є 15.01.2018р., що підтверджується копією відповідного акту (а.с.10-11).

Також і за приписами п.201.10 ст.201 ПК України передбачено, що вказана податкова накладна повинна була бути зареєстрована позивачем у ЄРПН у строк до 15.01.2018р.

Позивачем відповідних доказів щодо реєстрації у ЄРПН податкової накладної №497 від 26.12.2017р. у строк до 15.01.2018р. суду не надано.

В той же час, факт несвоєчасної реєстрації вказаної податкової накладної в ЄРПН підтверджується копією квитанції №1 від 26.01.2018р. (а.с.25).

З огляду на зазначені обставини суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині скасування податкового повідомлення № НОМЕР_1 від 27.02.2018 в частині застосування штрафу на суму 172 177,67 грн., нарахованого за несвоєчасну реєстрацію вказаної податкової накладної в ЄРПН.

Проте, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, не прийняв до уваги наступне.

Положеннями п.44.1 ст.44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

В п.198.6 ст.198 ПК України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (п.201.7 ст.201 ПК України).

Згідно з п.201.8 ст.201 ПК України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому ст.183 цього Кодексу.

Податкова накладна, відповідно до абзацу першого п.201.10 ст.201 ПК України, видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Відповідач у справі не спростовує доводи позивача, що податкова накладна №497 від 26.12.2017 р. була виписана за відсутності факту здійснення господарської операції, тому жодної з підстав, передбачених п.201.7 ст.201 ПК України, для формування цієї податкової накладної у позивача не виникло.

Таким чином, зазначена податкова накладна не має сили первинного документу податкової накладної, що використовується для здійснення податкового обліку, за своєю сутністю є нікчемним документом, тому у позивача не виникло обовязку, передбаченого п.201.10 ст.201 ПК України, зареєструвати цей документ в Єдиному реєстрі податкових накладних в установлені терміни, та, як наслідок, права відповідача застосувати до позивача штраф в сумі 172 177,67 грн. відповідно до п.120-1.1 ст.120-1 ПК України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 813/4556/16.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що позовні вимоги позивача в частині оскарження податкового повідомлення-рішення № від 27.02.2018 року щодо застосування штрафу за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних в ЄРПН в сумі 172 177,67 грн. є обґрунтованими, а відповідач не довів суду правомірність свого рішення в цій частині.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 317, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.07.2018 року у справі №804/3526/18 скасувати.

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 27.02.2018 року в частині штрафу за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних в ЄРПН в сумі 172 177,67 грн.

В решті позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до статей 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 13.11.2018 року.

Головуючий суддя О.М. Панченко

Суддя С.М. Іванов

Суддя В.Є. Чередниченко