Справа № 810/3373/14
Суддя: Ісаєнко Юлія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2018-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/3373/14 Суддя (судді) першої інстанції: Терлецька О.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Ісаєнко Ю.А.,

суддів: Мельничука В.П., Земляної Г.В.,

за участю:

секретаря Левченка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фермерського господарства "Агрофірма "Інтер-2006" на рішення Київського окружного адміністративного суду від 10.05.2018 у справі за адміністративним позовом Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області до Фермерського господарства "Агрофірма "Інтер-2006" про припинення підприємницької діяльності,

В С Т А Н О В И В:

Білоцерківська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Київській області звернулась до суду з позовом до Фермерського господарства "Агрофірма "Інтер-2006" про припинення підприємницької діяльності.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 10.05.2018 позов задоволено.

Припинено юридичну особу Фермерське господарство "Агрофірма "Інтер-2006" ().

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, апелянтом - Фермерським господарством "Агрофірма "Інтер-2006" подано апеляційну скаргу з підстав неповного з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, та порушення норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Доводи апелянта, зокрема, обґрунтовані тим, що судом першої інстанції не було враховано всіх доводів відповідача при розгляді справи, та не досліджено факт взяття на облік Малинівською ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області. З огляду на вказане, апелянт вказав на неналежну правову оцінку обставин справи судом першої інстанції.

Представник апелянта до судового засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, що не заважає розгляду справи за його відсутності.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до довідки, виданої Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області від 27.05.2014 №115, відповідач взятий на облік 14.08.2006 за № 76.

Відповідно до довідки, виданої Білоцерківською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Київській області від 14.04.2014 №3014/10/10-02-15-03, відповідач не подає податкової звітності з четвертого кварталу 2010 року. Тобто, строк, упродовж якого відповідач не подає звітність до податкового органу, перевищує один рік.

Згідно з довідкою Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області від 06.05.2014 №3862/10/25-0 заборгованість по податкових платежах у відповідача відсутня.

Імперативними приписами підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно з підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 Податкового кодексу України, контролюючими органами є органи державної податкової служби - щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, крім зазначених у підпункті 41.1.2 цього пункту, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби.

Пунктом 46.1 статті 46 Податкового кодексу України визначено, що податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно з пунктом 49.1 статті 49 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків.

В свою чергу положеннями частини другої статті 46 Закону України від 15.05.2003 № 755-ІУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» передбачено, що підставами для постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця є, в тому числі, неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону.

Відповідно до підпункту 20.1.12 пункту 20.1 статі 20 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право у випадках, встановлених законом, звертатися до суду щодо припинення юридичної особи та припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем та/або про визнання недійсними установчих (засновницьких) документів суб'єктів господарювання.

Відтак, суд першої інстанції вірно зазначив, що враховуючи неподання відповідачем більше року органам державної податкової служби документів фінансової звітності, відсутність у відповідача податкової заборгованості, а також право органів державної податкової служби на звернення до суду з позовною заявою про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Колегія суддів критично оцінює доводи апелянта про взяття на облік Малинівською ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області, куди подається податкова звітність, оскільки представником Фермерського господарства "Агрофірма "Інтер-2006" не надано належних доказів на підтвердження вказаного факту, зокрема копій документів, які б подавались до зазначеного територіального органу ДФС України. Натомість, до апеляційної скарги долучено: наказ № 1 про призначення голови господарства, статут ФГ «АГРОФІРМА ІНТЕР-2006», звіт про збирання врожаю, поданого до Відділу статистики у Малинівському районі тощо.

Відтак, з огляду на те, що апелянтом під час апеляційного розгляду не надано належних доказів, які б відповідали вимогам ст. 73 - 76 КАС України, та у встановленому порядку підтверджували факт подання податкової звітності до органу ДФС України, вказаного апелянтом, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача.

Стосовно інших посилань апеляційної скарги, то колегія суддів критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства "Агрофірма "Інтер-2006" залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 10.05.2018 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

(Постанову у повному обсязі складено 12.11.2018)

Головуючий суддя Ю.А. Ісаєнко

Суддя Г.В. Земляна

Суддя В.П. Мельничук