Справа № 0740/905/18
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2018-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

02 листопада 2018 року м. Ужгород№ 0740/905/18
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дору Ю.Ю.,

при секретарі судового засідання Гулай М.В.,

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1,

представників відповідача - Фалеса Р.С., Берника З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Управління Держпраці у Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 (далі - позивач, ОСОБА_5 звернулася з позовною заявою до управління Держпраці в Закарпатстькій області (далі - відповідач, управління Держпраці), в якому просить : визнати протиправною та скасувати постанову винесену Управлінням Держпраці у Закарпатській області 15.05.2018 №ЗК149/07/АВ/П/ПТ/ТД-ФС-49 про накладення на фізичну особу - підприємця ОСОБА_4 штрафу у розмірі 335070 грн. та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Закарпатській області понесені судові витрати по справі на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_4.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2018 року відкрито загальне позовне провадження за вказаною позовною заявою.

В судовому засіданні представник позивача зазначив, що вважає позов обґрунтованим, а оскаржувану постанову протиправною, оскільки положення трудового законодавства позивач не порушував. Жодна із фізичних осіб, які вказані в акті та постанові про накладення штрафу: ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ніколи не перебували у трудових відносинах з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5. Видами економічної діяльності фізособи - підприємця ОСОБА_5 є надання інших допоміжних комерційних послуг, інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах, роздрібна торгівля телекомунікаційним устаткуванням у спеціалізованих магазинах, роздрібна торгівля уживаними товарами в магазинах. Позивач самостійно здійснювала діяльність у магазині та не потребувала найманих працівників на умовах трудового договору. Однак виконання окремих послуг (робіт) замовляла у фізичних осіб на підставі цивільно - правових угод, а саме: консультування відвідувачів щодо якісних, споживчих, технічних та інших характеристик товару, виставленого по місцю надання послуг (виконання робіт); консультування відвідувачів щодо сумісності між собою окремих елементів, складових частин, супутніх товарів, умов взаємозамінності та можливості співвикористання товарів, виставлених по місцю надання послуг (виконання робіт); консультування відвідувачів щодо умов та правил експлуатації товарів, виставлених по місцю надання послуг (виконання робіт); популяризація виставлених товарів серед відвідувачів, роз'яснення переваг, надання відвідувачам можливості самостійно ознайомитися з виставленим товаром, шляхом тимчасового користування у приміщенні під наглядом. Саме такі письмові цивільно - правові угоди були укладені ОСОБА_5 з фізичними особами ОСОБА_6 ОСОБА_7 та ОСОБА_8. Представник позивача вказує, що на цивільно - правову природу взаємовідносин позивача з вказаними фізичними особами вказують умови укладених угод, які істотно відрізняються від умов трудового договору. Вищевказані фізичні особи не підпорядковувалися правилам внутрішнього трудового розпорядку, а самостійно організовували процес надання послуг (виконання робіт), у тому числі з використанням власних засобів та матеріалів, вирішували питання про необхідність залучення до виконання зобов'язань інших осіб, були наділені правом обирати місце надання таких послуг (робіт). Вказані особи були вправі залучати відповідних фахівців для якісного і своєчасного надання послуг (виконання робіт). Послуги (роботу) залучених фахівців ці особи повинні були оплачували за власний рахунок, згідно з окремою домовленістю з такими особами, до якої фізична особа - підприємець ОСОБА_5 відношення не мала. Підставою для розрахунків є підписаний сторонами акт прийому наданих послуг. Всі ці умови чітко закріплені умовами цивільно - правових угод. Крім того ці угоди носять строковий характер без можливості їх пролонгації в автоматичному порядку. Подальша співпраця між сторонами угод можлива лише шляхом укладення нової угоди. Всі ці обставини безумовно вказують на цивільно - правовий характер взаємовідносин за угодами. ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були повністю вільними у виборі заходів спрямованих на досягнення мети укладеної угоди, самостійно організовували та керували процесом надання послуг (виконання робіт).

Відповідач проти позову заперечив, надавши суду письмовий відзив на позовну заяву. В судовому засіданні представники відповідача зазначили, що перевірку позивача було здійснено за зверненням органу ДФС, які своїм актом зафіксували порушення вимог щодо здійснення розрахункових операцій продавцем ОСОБА_6 Всі надані цивільно-правові угоди такими не являються, а укладені з метою не оформлення трудових договорів із вказаними працівниками. Відтак вважають, що позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Заслухавши пояснення сторін, повно, всебічно, об'єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов наступного.

Державна служба України з питань праці (Держпраці) згідно Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96, є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі -загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Управління Держпраці у Закарпатській області (далі - Управління Держпраці) є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується згідно Положення про Управління Держпраці, затверджене наказом Держпраці від 03.08.2018 №84 у новій редакції.

Згідно з підпунктом 5 пункту 4 Положення про Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області, затверджене наказом Міністерства соціальної політики України 27.03.2015 №340 (далі - Положення) Управління Держпраці відповідно до покладених на нього завдань: « 5) здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю; 50) накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Управління Держпраці».

Згідно з підпунктом 5 пункту 6 Положення Управління Держпраці для виконання покладених на нього завдань має право: « 5) проводити безперешкодно відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об'єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, встаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, нагляд та контроль за дотриманням якого віднесено до повноважень Управління Держпраці; 6) безперешкодно без попереднього повідомлення проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень юридичних осіб (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичних осіб, які використовують найману працю.

Відповідно до ст. 259 КЗпП України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до підп.1, 3 п. 11 Порядку контролю інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право: 1) під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об'єкта відвідування, в яких використовується наймана праця; 3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об'єкта відвідування запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення.

Відповідно до п.8 Порядку контролю, про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі. Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Відповідно до підпункту 3 пункту 5 Порядку контролю інспекційні відвідування проводяться за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.

Відповідно до пункту 6 Порядку контролю під час підготовки до проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування інспектор праці, якщо тільки він не вважатиме, що це завдасть шкоди інспекційному відвідуванню або невиїзному інспектуванню, може одержати інформацію та/або документи, що стосуються предмета інспекційного відвідування чи невиїзного інспектування, від об'єкта відвідування, державних органів, а також шляхом проведення аналізу наявної (загальнодоступної) інформації про стан додержання законодавства про працю.

Управлінням Держпраці у Закарпатській області видано наказ від 25.04.2018 року №64 про проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_5. Підставою для проведення інспекційного відвідування став лист Головного управління ДФС у Закарпатській області від 18.04.2018 року №3253/10/07-16-13-11-16 з наданими матеріалами проведеної перевірки у ФОП ОСОБА_5 в частині використання найманої праці без належного оформлення трудових відносин.

Як вбачається із Акту фактичної перевірки №001289 від 04.04.2018 року встановлено, що у приміщенні магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1" за адресою: АДРЕСА_3, 26.03.2018 року надавав консультаційні послуги та здійснював торгівлю ОСОБА_6 та реалізацію телефонів за готівкові кошти без застосування реєстру розрахункових операцій (РРО), трудову угоду не представлено (а.с.94-95).

На підставі наказу видано направлення на проведення інспекційного відвідування від 27.04.2018 №332 (а.с.97).

Інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_5 проведене 04.05.2018 року головним державним інспектором Берником З.П. за участю головних державних інспекторів Гукс М.М. та Сумари А. Ф.

Згідно пояснень позивача ОСОБА_5 така вказала, що найманих працівників не має, жодного працівника станом на 04.05.2018 р. по будь-якому договору чи угоді не працює. (а.с.115-116). У своєму письмовому поясненні ФОП ОСОБА_5 зазначила, що здійснює підприємницьку діяльність на підставі свідоцтва від 21.11.2015 року № НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 магазин "ІНФОРМАЦІЯ_1". Станом на 02.05.2018 року жодного працівника у неї не було. Також ОСОБА_5 пояснила, що станом на 04.05.2018 року в неї не працює жодного працівника. На запитання чи працював у ОСОБА_9, про що у своєму акті фактичної перевірки №001289 від 04.04.2018 року вказали фахівці Головного управління ДФС у Закарпатській області, ФОП ОСОБА_5 повідомила, що так, тому що вона відлучалася на три години у зв'язку із сімейними обставинами. Стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8, ОСОБА_5 пояснила, що останні були тільки 3 години присутні для подальшого стажування, трудовий договір з ними не укладався, заробітна плата не отримувалась.

ОСОБА_1 з тим, позивачем було надано до суду цивільно-правові договори, зокрема від 02.04.2018 р. із ОСОБА_6 (а.с.25-27), акт прийому-передачі послуг (виконаної роботи) від 01.05.2018 р. (а.с.28), цивільно-правовий договір від 01.05.2018 р. із ОСОБА_7 (а.с.29-31) та від 01.05.201 р. із ОСОБА_8 (а.с.32-34). Отже, у поясненнях від 04.05.2018 ОСОБА_5 вказала, що в неї відсутні наймані працівники, з якими укладені трудові чи інші договори (угоди), що суперечить наданим цивільно-правовим договорам. Цивільно-правові договори, які позивач додав до позовної заяви, не були надані інспекторам праці під час проведення інспекційного відвідування.

Відповідно до положень ст. 21 Кодексу законів про працю України зазначено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник» зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 24 Кодексу законів про працю України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі, додержання якої є обов'язковою при укладенні трудового договору з фізичною особою.

Згідно до ч. З ст. 24 Кодексу законів про працю України, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1, 2 ст.26 КЗпП України при укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути застережена в наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу. В період випробування на працівників поширюється законодавство про працю.

Відповідно до ч.5 ст.50 Закону України "Про зайнятість населення" роботодавцям забороняється застосовувати працю громадян без належного оформлення трудових відносин, вчиняти дії, спрямовані на приховування трудових відносин.

Таким чином інспекційним відвідуванням та під час розгляду справи в суді встановлено, що фізична особа - підприємець ОСОБА_5 залучала до роботи в якості продавців-консультантів ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не уклавши з ними трудові договори та не повідомивши у встановленому порядку органи ДФС про прийом на роботу вказаних працівників, а відтак ОСОБА_5 допустила порушення вимог ч. З ст. 24 Кодексу законів про працю України.

Щодо наданих Позивачем цивільно-правових договорів суд зазначає наступне.

Згідно постанови Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №820/1432/17, висловлено правову позицію про те, які ознаки договору носять трудовий характер.

Надаючи оцінку наданих позивачем цивільно-правових договорів вбачається, що вони підміняють трудовий договір з огляду на наступне.

Позивачем надано цивільно-правовий договір від 02.04.2018 року між ФОП ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_6 про надання консультаційних послуг; цивільно-правовий договір від 01.05.2018 року між ФОП ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_7 про надання консультаційних послуг; цивільно-правовий договір від 01.05.2018 року між ФОП ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_8 про надання консультаційних послуг.

Щодо цивільного договору про надання послуг, необхідно зазначити, що згідно зі ст.901 ЦКУ договором про надання послуг є договір, відповідно до якого одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлене договором.

Тобто ключовою умовою, що зумовлює укладання договору про надання послуг є те, що надавана послуга споживається в процесі її надання.

Основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов'язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Таким чином, у разі, якщо робота, виконувана особою на користь суб'єкта господарювання, збігається з видом його економічної діяльності або є роботою з обслуговування його діяльності, то робота такої особи повинна виконуватись на умовах трудового договору.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, видами діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 є код КВЕД 82.99 Надання інших допоміжних комерційних послуг; код КВЕД 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; код КВЕД 47.42 Роздрібна торгівля телекомунікаційним устаткуванням у спеціалізованих магазинах; код КВЕД 47.79 Роздрібна торгівля уживаними товарами в магазинах.

В укладених цивільно-правових договорах з ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, у пункті 2.1. «Обов'язки Виконавця по цивільно-правовому договору», зазначено, що Виконавець повинен надати послуги, виконати роботу:

- консультувати відвідувачів щодо якісних, споживчих, технічних та інших характеристик товару, виставленого по місцю надання послуг (виконання робіт);

- консультування відвідувачів щодо сумісності між собою окремих елементів, складових частин, супутніх товарів, умов взаємозамінності та можливості спів використання товарів, виставлених по місцю надання послуг (виконання робіт);

- консультування відвідувачів щодо умов та правил експлуатації товарів, виставлених по місцю надання послуг (виконання робіт);

- популяризація виставлених товарів серед відвідувачів, роз'яснення переваг, надання відвідувачам самостійно ознайомитися з виставленим товаром, шляхом тимчасового користування у приміщенні під наглядом Виконавця.

Дані функції відповідають кваліфікаційній характеристиці професії «Продавець непродовольчих товарів» (Довідник кваліфікаційних характеристик професій працівників, затвердженого наказом Міністерства зовнішніх економічних зв'язків і торгівлі України від 20 серпня 1999 р. № 918):

Щодо наданих цивільно-правових договорів суд також зазначає, що згідно з Класифікатором професій ДК 003:2010, працівник на роботу продавця-консультанта приймається тільки за трудовим договором, а не за цивільно-правовим договором.

Посада продавця визначена Класифікатором професій ДК 003:2010, зокрема:

посада продавця - Розділ 5 Працівники сфери торгівлі та послуг, Підрозділ: 52 Моделі, продавці та демонстратори, Клас:5220 Продавці в магазинах або Демонстратор-консультант з продажу інформаційно-комунікаційного устаткування.

Класифікатор призначений для застосування центральними органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, Федерацією роботодавців України, всіма суб'єктами господарювання під час запису про роботу у трудові книжки працівників. Працівники за вказаною професією приймаються на роботу за трудовим договором, а виконання роботи визначається посадовою інструкцією.

Отже, з вищевикладеного випливає, що ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виконували роботу продавця (демонстратора) - консультанта, та виконували визначену трудову функцію в діяльності суб'єкта господарювання ФОП ОСОБА_5

Цивільно-правові договори із ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 передбачають виконання функцій, властивих саме найманим працівникам згідно класифікатора професій, а саме «Продавці в магазинах, Демонстратор-консультант з продажу інформаційно-комунікаційного устаткування» і спрямовані не на досягнення кінцевого результату, а на процес виконання функцій, тобто ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 фактично здійснювали трудову функцію продавця (демонстратора)-консультанта. Робота, яку виконували ці працівники збігається з видом економічної діяльності позивача та є роботою з обслуговування її діяльності.

Окрім цього, зазначена правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №820/1432/17.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що цивільно-правові договори укладені із ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 мають ознаки трудового договору, отже наймані працівники ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були допущені до роботи без укладання з ними трудових договорів та без повідомлення територіального органу Державної фіскальної служби за місцем обліку її як платника єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за відповідною формою до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором в спосіб визначений постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 р. № 413, чим порушено вимоги частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України.

Отже, оскільки на час інспекційного відвідування громадяни ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були допущені до роботи без укладення трудового договору, тому обґрунтованим є висновок Управління Держпраці У Закарпатській області про те, що між громадянами ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_5 існували трудові відносини без укладення трудового договору.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог, оскільки позивач допустив порушення вимог законодавства про працю, відтак відповідачем правомірно винесено постанову від 15.05.2018 №ЗК149/07/АВ/П/ПТ/ТД-ФС-49 про накладення до позивача штрафу у розмірі 335070,00 грн..

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 72-76, 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (89427, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Управління Держпраці у Закарпатській області (88018, Закарпатська область, м.Ужгород, вул..Минайська, буд.16, ) про визнання протиправною та скасування постанови Управлінням Держпраці у Закарпатській області від 15.05.2018 року №ЗК 149/07/АВ/П/ПТ/ТД-ФС-49 про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 штрафу у розмірі 33 5070 грн. - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 3 статті 243 КАС України повний текст рішення складено та підписано 12.11.2018.

СуддяЮ.Ю. Дору