Справа № 0240/3022/18-а
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

05 листопада 2018 р. Справа № 0240/3022/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Поліщук І.М.,

за участю:

секретаря судового засідання: Дмитрука М.В.

представника позивача: Бровчека Б.В.

представника відповідача: Гончеранека І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Легіон Україна"

до: Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Транс-Легіон Україна» (далі - ТОВ «Транс-Легіон Україна», позивач) з адміністративним позовом до Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що за наслідками перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом відповідачем було складено акт №065752 від 13.06.2018 року, у висновках якого відображено порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, а саме: надання послуг з перевезення вантажів без документів, передбачених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» (не оформлення тахокарт у кількості, що передбачена ЄУТР згідно наказу МТЗУ від 24.06.2010 року). На підставі виявлених порушень, 31.07.2018 року відповідачем винесено постанову №049348 від 31.07.2018 року про застосування до ТОВ «Транс-Легіон Україна» адміністративно-господарського штрафу в сумі 1700 грн.

Не погоджуючись із даною постановою, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою від 18.09.2018 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні на 18.10.2018 року.

У судовому засіданні 18.10.2018 року оголошено перерву до 05.11.2018 року, у зв'язку з необхідністю витребування додаткових доказів.

У судовому засіданні 05.11.2018 року представник позивача заявлені позовні вимог підтримав в повному обсязі. Зокрема зазначив, що ні в Законі України «Про автомобільним транспорт», ні в Наказі Міністерства транспорту і зв'язку №385 не визначено конкретної кількості тахокарт, якими має бути забезпечений водій. Також зазначив, що перевірка наявності у водія тахокарт може мати місце лише у випаду здійснення ним міжнародних перевезень. Крім того, вказав, що водій розпочав роботу 12.06.2018 року, при цьому у день перевірки, тобто 13.06.2018 року у нього були наявні 2 тахокарти. Натомість у період до 12.06.2018 року водій тривалий час не працював.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував щодо задоволення даного адміністративного позову, посилаючись на обставини, що викладені у відзиві на позовну заяву. Зокрема зазначив, що згідно вимог п. 3.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв'язку України №385 від 24.06.2010 року, водій зобов'язаний мати при собі заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР. При цьому, відповідно до Поправки 6 до ЄУТР з 20 грудня 2010 року загальна кількість тахограм у водіїв має складати 29 тахограм (тобто за поточний день та попередні 28 календарних днів). Крім того, факт нездійснення водієм перевезень може бути підтверджений лише Бланком підтвердження діяльності.

У судовому засіданні 05.11.2018 року також був допитаний в якості свідка водій належного позивачу транспортного засобу - ОСОБА_3.

Так, ОСОБА_3 зазначив, що працює у позивача починаючи з лютого 2018 року. З гаража він виїхав 12.06.2018 року та прибув у місто Іллінці де завантажили молоко. До цього приблизно два тижні жодних виїздів не здійснював. 13.06.2018 року транспортний засіб, яким він керував, зупинили для перевірки. На вимогу посадових осіб Укртрансбезпеки надав товарно-транспортну накладну, посвідчення водія та техпаспорт. Потім проїхав через ваговий контроль та чекав документи. В подальшому інспектори йому запропонували підійти до машини, де він побачив, що вони уже складають протокол. Зазначив, що будь-яких інших документів у нього не вимагалось. Також вказав, що у нього було наявні 2 тахокарти, одна з яких знаходилась у тахографі.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, а також показання свідка, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що 13.06.2018 року на 152 км а/д М-04 Дніпропетровської області, посадовими особами Укртрансбезпеки було проведено перевірку належного позивачу транспортного засобу марки Scania R114G380, номерний знак НОМЕР_1 та напівпричепу Schmitz, номерний знак НОМЕР_2

В ході проведення перевірки, посадовими особами виявлено факт порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, зокрема: надання послуг з перевезення вантажів без документів, передбачених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: не оформлення тахокарт у кількості, що передбачена ЄУТР згідно наказу МТЗУ від 24.06.2010 року.

За наслідками перевірки складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №065752 від 13.06.2018 року.

Крім того, за наслідками розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, 31.07.2018 року управлінням Укртрансбезпеки у Вінницькій області винесено постанову №049348 про застосування адміністративного-господарського штрафу в розмірі 1700,00 грн., за порушення ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Не погоджуючись із прийнятим відповідачем рішенням, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажив на території України, у тому числі - габаритно-ваговий контроль транспортних засобів.

Автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення (абз. 1 ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт").

Відповідно до абз. 2 ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Отже, з аналізу змісту наведеної норми слідує, що зазначений у наведеній статті перелік документів не є вичерпним, тобто законодавцем передбачено можливість його доповнення іншими, визначеними законодавством документами, зокрема, одним із таких інших документів є заповнені тахокарти (щоденні реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водія).

В даному ж випадку, обґрунтовуючи протиправність постанови №049348 від 31.07.2018 року про застосування до ТОВ «Транс-Легіон Україна» адміністративно-господарського штрафу, представник позивача зазначив, що водій - ОСОБА_3, який керував транспортним засобом на момент перевірки, до 12.06.2018 року не здійснював жодних перевезень. Лише 12.06.2018 року він виїхав до пункту навантаження (м. Іллінці), а уже 13.06.2018 року виїхав до пункту відвантаження (м. Запоріжжя). При цьому, на момент перевірки, у водія були наявні дві тахокарти, зокрема за 12.06.2018 року та одна тахокарта безпосередньо у тахографі, тобто за 13.06.2018 року. Крім того, зазначає, що перевірка наявності у водія тахокарт може мати місце лише у випаду здійснення ним міжнародних перевезень.

Надаючи оцінку даним твердженням представника позивача, суд зазначає наступне.

Так, порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів визначений Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженою Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України №385 від 24.06.2010 року (далі - Інструкція №385).

Пунктом 1 Інструкції №385 визначено, що вона розроблено відповідно до вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - ЄУТР), Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року N 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, а також Законів України "Про автомобільний транспорт", "Про дорожній рух".

Ця Інструкція поширюється на суб'єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі) (п. 1.3 Інструкції №385).

Таким чином, положення Інструкції №385 поширюються на суб'єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами не залежно від того здійснюють вони міжнародні чи/або внутрішньодержавні перевезення.

З огляду на викладене, посилання представника позивача на те, що перевірка наявності у водія тахокарт може мати місце лише у випаду здійснення ним міжнародних перевезень, на думку суду, є необґрунтованими.

Крім того, відповідно до п. 3.1 Інструкції №385 виробники транспортних засобів, перевізники, водії та ПСТ використовують тахографи, тахокарти, картки до цифрових тахографів, тип яких затверджено відповідно до вимог ЄУТР.

Згідно з пунктом 3.3 Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом зокрема:

- своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;

- використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі:

- протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу;

- заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;

- у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);

- у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

20.12.2010 року набула чинності Поправка № 6 до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів (ЄУТР), підписаної в Женеві 01.07.1970 року, в частині надання до контролю реєстраційних листків (тахограм) за поточний день та попередні 28 календарних днів, а в разі відсутності тахокарт надання бланку підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом.

Із наведених вище положень слідує, що водії зобов'язані надавати інспектору для контролю реєстраційні листки за поточний день та попередні 28 календарних днів, тобто 29 тахокарт.

Таким чином, посилання представника позивача на те, що ні в Законі України «Про автомобільним транспорт», ні в Наказі Міністерства транспорту та зв'язку №385 не визначено конкретної кількості тахокарт, якими має бути забезпечений водій, на думку суду, є також не обґрунтованими, адже положення 3.3 Інструкції №385 в даному випадку мають відсилочний характер та вказують на необхідність наявності у водія заповнених тахокарт у кількості, що передбачена ЄУТР, тобто за поточний день та попередні 28 календарних днів.

В той же час, як зазначив представника позивача у судовому засіданні, а також особисто підтвердив допитаний у якості свідка водій транспортного засобу - ОСОБА_3, у період до 12.06.2018 року ОСОБА_3 не здійснював жодних перевезень, оскільки відпросився у керівництва ТОВ «Транс-Легіон Україна».

Крім того, у судовому засіданні 05.11.2018 року водій транспортного засобу - ОСОБА_3 особисто зазначив, що інспектори взагалі не перевіряли наявність у нього тахокарт та жодних вимог щодо їх надання для перевірки не заявляли.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному ж випадку, відповідні посилання представника позивача - директора ТОВ «Транс-Легіон Україна» та показання свідка - водія транспортного засобу, які стосуються факту нездійснення водієм перевезень до 12.06.2018 року, а також відносно того, що інспектори Укртрансбезпеки не перевіряли наявність у водія тахокарт, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, спростовані не були, а жодних доказів, які б підтверджували неправдивість відповідних посилань, на надано.

З огляду на викладене, у суду відсутні підстави ставити під сумнів відповідні посилання представника позивача та показання свідка - ОСОБА_3

Таки чином, відсутність факту здійснення водієм перевезень у попередні 28 днів, що передували дню перевірки, на переконання суду, унеможливлює надання ним належним чином заповнених тахокарт за ці 28 днів. При цьому, у судове засідання представником позивача були надані належним чином заповненні тахокарти за 12.06.2018 року та за 13.06.2018 року, тобто за дні, коли водій ОСОБА_3 фактично здійснював перевезення.

Крім того, суд критично оцінює посилання представника відповідача на необхідність надання бланків підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом, адже положення Інструкції №385 не вимагають наявність таких бланків у разі відсутності тахокарт, так само, як і не містять жодних відсилочних норм на ЄУТР в цій частині.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про протиправність застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу за відсутність у водія тахокарт у кількості, що передбачена ЄУТР, згідно Інструкції №385.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовній вимоги підлягають задоволенню.

Питання розподілу судових витрат підлягає вирішенню в порядку, визначеному ч. 1 ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області №049348 від 31.07.2018 року про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Легіон Україна" адміністративного-господарського штрафу в розмірі 1700,00 грн.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Легіон Україна" сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні за рахунок бюджетних асигнувань Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Транс-Легіон Україна" (вул. Довженка, 39, м. Вінниця, );

Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 23, м. Вінниця).

Повний текст рішення складено 09.11.2018 року.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна