Справа № 826/8592/16
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову в задоволенні заяви про відвід

13 листопада 2018 року м. Київ № 826/8592/16

Суддя Окружного адміністративного суду м. Києва Шевченко Н.М., розглянувши у письмовому порядку питання про відвід судді Окружного адміністративного суду м. Києва Пащенка К.С. в адміністративний справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пермус» до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Татарінцевої Євгенії Анатоліївни, треті особи: ОСОБА_2,Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс», про визнання протиправними дій, скасування рішення,

У С Т А Н О В И В :

У провадженні Окружного адміністративного суду м. Києва перебуває адміністративна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пермус» до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Татарінцевої Євгенії Анатоліївни, треті особи: ОСОБА_2, Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс», про визнання протиправними дій, скасування рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.11.2017 адміністративну справу № 826/8592/16 прийнято до провадження судді Пащенка К.С. та призначено до розгляду.

У судовому засіданні 01.11.2018 позивачем подано заяву про відвід судді Окружного адміністративного суду м. Києва Пащенка К.С. від розгляду адміністративної справи № 826/8592/16. (а. с. 216-219, т. 3)

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.11.2018 передано справу у відповідності до ст. 31 КАС України для вирішення питання про відвід судді, зупинено провадження у справі № 826/8592/16 до вирішення питання про відвід судді.

Вирішення питання про відвід судді Окружного адміністративного суду м. Києва Пащенка К.С. здійснюється суддею Шевченко Н.М., яка не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначена у порядку, встановленому ч. 1 ст. 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з приписами ч. ч. 8, 11 ст. 40 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. Питання про відвід має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви про відвід.

Суд, ознайомившись із заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Пермус» про відвід судді Пащенка К.С. від розгляду адміністративної справи № 826/8592/16, зазначає наступне.

Як убачається із заяви про відвід судді, вона обгрунтована тим, що суддя не може приймати участь у розгляді даної справи, оскільки:

- попередня заява про відвід судді Пащенка К.С. розглядалась більше установленого КАС України строку;

- суд створює ситуацію, яка може призвести до відчуження предмету іпотеки;

- судом порушено вимоги та приписи статей 49, 162, 163, 180 КАС України.

Статтею 36 Кодексу адміністративного судочинства України визначено підстави для відводу (самовідводу) судді.

Так, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 36 Кодексу адміністративного судочинства України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 39 Кодексу адміністративного судочинства України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Необхідно наголосити, що згідно п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов'язковими для виконання Україною. У ст. 16 вказаного Закону прямо закріплюється, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в його упередженості (рішення у справах «Piersac vs Belgium, Grieves vs UK»). Крім того, згідно принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ по справі «Le Comte, Van Leuven i De Meyere vs Belgium», суд має бути неупередженим і безстороннім.

Таким чином, Європейський суд з прав людини визнає, що підставою відводу судді може бути як реальне існування обставин, які свідчать про упередженість суду, так і суб'єктивне переконання сторони у їх наявності, наслідком чого може бути відвід складу суду від розгляду справи.

Процесуальною гарантією забезпечення безсторонності та об'єктивності суду є право сторони на подання заяви про відвід.

Згідно уставленої практики Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності повинна визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями.

Важливо зазначити, що відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Як зазначено у рішенні Європейського суду по справі «Білуха проти України», стосовно об'єктивного критерію слід визначити, … чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими (див. вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7 серпня 1996 року, п. 58).

Стосовно суб'єктивного критерію, особиста безсторонність судді презумується, поки не надано доказів протилежного.

Важливим питанням є довіра, яку в демократичному суспільстві суди мають викликати в громадськості (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ветштайн проти Швейцарії»). Довіра - це суб'єктивне ставлення особи на підставі внутрішнього переконання з урахуванням зовнішніх обставин й цілком очевидно, що дії та рішення, які судом вчинені в межах закону, але в супереч інтересам однієї зі сторін, сприймаються цією стороною як негативні й у зв'язку з цим викликають недовіру до суду.

При цьому, можливість переконання особи у протилежному залежить не тільки від обґрунтування законності вчинених судом дій, а й від бажання та здатності особи сприймати це обґрунтування та розуміти дії, які можуть не відповідати її прямим інтересам.

При розгляді заяви позивача, суд установив, що підставами для заявлення відводу головуючому судді в судовому засіданні стало те, що судом порушено норми КАС України щодо строків розгляду заяви, не винесення судом ухвал з посиланням на зміни в КАС України від 15.12.2017.

Суд відхиляє зазначені посилання позивача, як на обставину, яка викликає сумнів у неупередженості суду при розгляді даної адміністративної справи, з огляду на те, що приписами ст. 36 Кодексу адміністративного судочинства України чітко визначено підстави для відводу (самовідводу) судді.

Разом з тим, інші доводи позивача є суб'єктивними, посилання на нібито упередженість ґрунтуються виключно на його суб'єктивних припущеннях та не підтверджуються доказами. Зазначене не може вплинути на справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спору з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів особи, а суб'єктивна думка позивача не може бути підставою для задоволення заяви.

Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про відвід судді Окружного адміністративного суду м. Києва Пащенка К.С.

Керуючись положеннями статей 36, 39, 40, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Пермус» про відвід судді Окружного адміністративного суду м. Києва Пащенка К.С. від розгляду справи № 826/8592/16 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.

Суддя Н.М. Шевченко