Справа № 308/11418/18
Суддя: Тхір О. А.
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2018 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Тхір О.А.,

за участю секретаря Віраг Е.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2, до Управління патрульної поліції в Закарпатській області, інспектора УПП в Закарпатській області, капітана поліції ОСОБА_3 (вул. О. Кошового, 2, м. Ужгород) про скасування постанови в справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2, до Управління патрульної поліції в Закарпатській області, інспектора УПП в Закарпатській області, капітана поліції ОСОБА_3 (вул. О. Кошового, 2, м. Ужгород) про скасування постанови в справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Позов мотивований тим, що 24 серпня 2018 року ОСОБА_1 було зупинено працівником поліції, який представився капітаном поліції ОСОБА_3. У розмові з нею, він стверджував про нібито порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху. Оскільки ОСОБА_1 рухалася на зелений колір світлофора, озвучене інспектором адміністративне правопорушення вона не здійснювала, просила інспектора надати їй для перегляду відеозапис з відео реєстратора їх службового автомобіля, на якому, як поліцейський зазначав зафіксовано здійснення нею адміністративного правопорушення. У розмові на місці, капітан поліції ОСОБА_3 відмовився надати ОСОБА_1 можливість ознайомитися із вказаним відеозаписом, відмовився допитати в якості свідка пасажира її автомобіля громадянку ОСОБА_4, відмовився допитати водія сусіднього автомобіля, який зупинився і заперечував факт порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху. 24 серпня 2018 року на місці зупинки її автомобіля, інспектор жодних постанов для ознайомлення не надавав, від отримання постанови вона не відмовлялася. Оскільки ОСОБА_1 з 24.08.2018 року по 31.08.2018 року не отримала жодної постанови із патрульної поліції, то потім звернулася за правовою допомогою до адвоката ОСОБА_2 На початку вересня, адвокатом ОСОБА_2 було відправлено адвокатський запит з проханням надати інформацію чи складався відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, якщо так надати примірник протоколу/постанови та докази, які підтверджують наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Виключно 28.09.2018 року було отримано відповідь на адвокатський запит, з якої вбачається, що 24.08.2018 року на громадянку ОСОБА_1 складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №554853 за нібито вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Вважає вказану постанову незаконною, безпідставною та такою, що прийнята з порушенням чинного законодавства, і відповідно підлягає скасуванню, зважаючи на наступне. Не зрозуміло по якій причині поліцейський вніс у постанову завідомо неправдиві відомості щодо адреси проживання ОСОБА_1 вказавши адресу як «АДРЕСА_3». Вказує, що ніколи за вказаною адресою не проживала та не була зареєстрована, і взагалі сумнівається, що вказана адреса існує - відповідно, по 08.10.2018 року вона так і не отримала оскаржувану постанову від поліцейського. Як можна побачити з тексту постанови, вона нібито винесена на підставі ст. 279-1 КУпАП - тобто в автоматичному режимі. В той же час, матеріали справи не містять жодного доказу вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення. У постанові інспектор вказує, що 24.08.2018 року о 01-17 год. в м.Ужгород на вулиці проспект Свободи-Минайської 40 здійснила проїзд на забороняючий сигнал світлофора, чим порушила п.8.7.3 Правил дорожнього руху. ОСОБА_1 зазначає, що не здійснювала проїзд на забороняючий колір світлофора, а рухалася по перехрестю, коли для її смуги руху був зелений колір світлофора, жодних правил ПДР не порушувала. Інспектор не лише не роз'яснив її права, але й не дав скористатися правами ст. 268 КУпАП. Вказує, що як вбачається із відеозапису спілкування ОСОБА_1 з поліцейським, спочатку інспектор просить, щоб вона у чомусь зізналась; потім у розмові поліцейський говорить, що вона проїхала перехрестя на мигаючий зелений колір світлофора, потім говорить про мигаючий оранжевий колір світлофора, і також озвучує нібито проїзд ОСОБА_1 на червоний колір світлофора. Зазначає, що на місці протокол не складався та їй не вручався, постанова не виносилася.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити з мотивів, викладених у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не з'явився, проте про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, проте це не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 24.08.2018 року на громадянку ОСОБА_1 складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №554853 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Із вказаної вище постанови вбачається, що 24.08.2018 року о 01 год. 29 хв., ОСОБА_1, притягнена до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом.

Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу оскарження постанови суб'єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 1 ст. 286 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зазначена постанова судом перевірялася на предмет дотримання суб'єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Крім того, відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами.

Позивач в судовому засіданні довела свою невинуватість та ту обставину, що жодного порушення ПДР не вчиняла. Та повідомлені позивачем обставини підтверджуються продемонстрованим в судовому засіданні відеозаписом з нагрудних камер поліцейського.

Крім наданих позивачем копій документів, жодних доказів, які вказували б на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, суду не надано.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 5 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та вважає, що відповідачем та представником відповідача не надано достатніх доказів, які вказували б на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Суд вважає, що поліцейським капітаном поліції Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 під час розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності було порушено вимоги ст. 245 КУпАП, а саме не повно з'ясовано обставини справи.

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов'язок відповідно до здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов'язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1, суд доходить висновку, що останню неправомірно було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, суд, зважаючи на неповноту розгляду справи про адміністративне правопорушення та невірне встановлення фактичних обставин справи у постанові, дійшов висновку, що постанова серії ЕАВ №554853 від 24.08.2018 року, яка складена капітаном поліції Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3, підлягає скасуванню та закриття провадження у справі.

При зверненні до суду з даним позовом позивача звільнено від сплати судового збору, тому клопотання представника позивача про повернення помилково сплаченого судового збору підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 241-246, 268-272, 286, 293 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2, до Управління патрульної поліції в Закарпатській області, інспектора УПП в Закарпатській області, капітана поліції ОСОБА_3 (вул. О. Кошового, 2, м. Ужгород) про скасування постанови в справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову серії серії ЕАВ №554853 від 24.08.2018 року, яка складена капітаном поліції Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити.

Оскільки сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, судовий збір компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Суму помилково сплаченого судового збору у розмірі 704,80 грн (квитанція № ПН 2745 від 08.10.2018 , платник ОСОБА_1, НОМЕР_1, отримувач УК в м. Ужгород /м.Ужгород/22030101, код отримувача 38015610, призначення платежу судовий збір за позовом ОСОБА_1 ) повернути позивачу ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуюча: суддя О.А.Тхір