Справа № 2340/3191/18
Суддя: Ісаєнко Юлія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2340/3191/18 Суддя (судді) першої інстанції: В.П. Тимошенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Ісаєнко Ю.А.,

суддів: Мельничука В.П., Земляної Г.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_2 та Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 02.10.2018 у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов'язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про:

визнання протиправними дії, бездіяльність щодо ненадання ОСОБА_2 на письмову скаргу від 03.02.2018 запитуваної інформації, підтвердженої письмовими доказами, необхідної для юридичного аналізу по встановленню конкретних суб'єктів владних повноважень (їх посадових осіб);

зобов'язання відповідача надати позивачу підтверджену доказами письмову інформацію по суті даної скарги;

стягнення з Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області на користь позивача моральної шкоди в розмірі 50 000,00 грн., завданої неправомірними діями відповідача та його бездіяльністю в ненаданні письмової відповіді - інформації по суті її письмової скарги від 03.02.2018.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 02.10.2018 позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, яка виявилась у ненаданні ОСОБА_2 відповіді на письмову скаргу від 03.02.2018.

Зобов'язано Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області розглянути скаргу ОСОБА_2 від 03.02.2018 та надати повну, об'єктивну та обґрунтовану відповідь по суті порушеного питання, з врахуванням правової оцінки суду, викладеної в мотивувальній частині даного рішення.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, апелянтами подано апеляційні скарги з підстав неповного з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, та порушення норм матеріального та процесуального права, в яких:

ОСОБА_2 просить скасувати оскаржуване судове рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог, та задовольнити позов у повному обсязі;

Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Доводи ОСОБА_2, зокрема, обґрунтовані тим, що судом першої інстанції не було враховано всіх доводів при розгляді справи, та не досліджено факт порушення відповідачем вимог закону та завдання моральних страждань позивачу. З огляду на вказане, апелянт зазначив про неналежну правову оцінку обставин справи судом першої інстанції.

Доводи Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області зводяться до того, що останнє вказує на відповідність його дій вимогам чинного законодавства при наданні відповіді на скаргу ОСОБА_2

Справа розглянута у порядку письмового провадження відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до постанови Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 22.08.2011 у справі № 2-а-8823/2011 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Канівської міської ради, останню зобов'язано здійснити на користь позивача перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення як потерпілому внаслідок Чорнобильської катастрофи, інваліду 111 групи, передбаченої ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі 4 мінімальних заробітних плат за 2011 р. з урахуванням раніше виплачених сум за вказаний період. Дане судове рішення набрало законної сили 02.09.2011.

Відповідно до заяви - вимоги ОСОБА_2 від 04.04.2014, до якої були додані оригінал виконавчого листа № 2-а-8823/11 та належним чином завірені копії постанови Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 22.08.2011 та ухвали про поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання від 21.03.2014, відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області постановою від 09.04.2014 відкрито виконавче провадження № 42984549.

На підставі заяви ОСОБА_2 від 23.10.2014 до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області від Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області надійшло повідомлення від 21.11.2014 № 12425/2 про прийняття до обліку рішення, виконання якого гарантується державою відповідно до Порядку № 440 та зазначено, що судове рішення 21.11.2014 внесено до Реєстру рішень за № 45565672.

01.11.2017 ОСОБА_3, діючий в інтересах ОСОБА_2, звернувся до юриста Канівського УДКС і отримав від нього інформацію, що прізвище ОСОБА_2 за даними комп'ютерної інформації значиться як особи, відносно якої передбачено виконання у 2017 року судового рішення, виконання яких гарантується державою. З огляду на те, що на адресу ОСОБА_2 ніякого листа - повідомлення від Канівського держказначейства не надходило, то нею до даного держказначейства було подано відповідну письмову заяву - вимогу - скаргу від 03.11.2017, на яку даним казначейством надано письмову відповідь від 13.11.2017 за № 06-11/2385.

Листом ГУ ДКС України в Черкаській області від 22.12.2017 № 12-12/844-7259 повідомлено, що виконавчі документи за судовим рішенням від Управління ДВС за 4 квартал 2014 року надійшли до ГУ ДКС України в Черкаській області за актом приймання-передавання від 12.01.2015, та те, що у довідці Управління праці та соціального захисту населення Канівської міської ради Черкаської області зазначений номер справи не збігається з номером справи виконавчого листа виданого на користь ОСОБА_2

У зв'язку з відсутністю інформації щодо визначення суб'єкта владних повноважень, з вини якого до сьогодення не виконано судове рішення, ОСОБА_2 03.02.2018 звернулася (рекомендованим листом № 6470 від 03.02.2018) з письмовою скаргою до відповідача, відповідь, на яку не отримала.

Не погоджуючись із вказаними діями та бездіяльністю, позивач звернулась із даним позовом до суду.

Суд першої інстанції частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази надання відповідачем ОСОБА_2 відповіді на скаргу від 03.02.2018, у строки визначені ст. 20 Закону №393/96-ВР, а відтак визнав вказану бездіяльність протиправною та зобов'язав надати відповідь у встановленому законом порядку. В іншій частині позовних вимог було відмовлено, з огляду на їх необґрунтованість.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-ВР, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги.

Згідно ст. 15 Закону України "Про звернення громадян", органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Статтею 18 Закону України "Про звернення громадян", громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, серед іншого, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про звернення громадян", звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Як зазначено вище, та встановлено судами першої та апеляційної інстанції, в матеріалах справи відсутні докази надання Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області відповіді на скаргу позивача від 03.02.2018, у строки визначені ст. 20 Закону №393/96-ВР, а отже, висновок суду першої інстанції щодо задоволення позову в частині визнання бездіяльності відповідача протиправною, яка виявилась у ненаданні ОСОБА_2 на її письмову скаргу від 03.02.2018 запитуваної інформації, підтвердженої письмовими доказами, необхідної для юридичного аналізу по встановленню конкретних суб'єктів владних повноважень (їх посадових осіб) та зобов'язання надати відповідь по суті скарги позивача від 03.02.2018, ґрунтується на положеннях чинного законодавства та підтверджується матеріалами справи.

Доводи апелянта - Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області стосовно дотримання порядку розгляду звернень громадян та надання відповіді ОСОБА_2 листом від 16.03.2018 № С-135/9-24/2, не беруться до уваги колегією суддів, оскільки дані посилання у встановленому порядку не підтверджено жодними доказами, які б відповідали вимогам ст.ст. 73 - 76 КАС України. Разом з тим, саме по собі зазначення Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про надання відповіді позивачу, без надання відповідних доказів, не може бути належною підставою для скасування оскаржуваного рішення в частині задоволених позовних вимог.

Стосовно апеляційної скарги ОСОБА_2, яка містить посилання на те, що судом першої інстанції не було витребувано зазначених нею доказів та протиправно відмовлено в задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди, то суд апеляційної інстанції вважає такі посилання необґрунтованими, з огляду на таке.

ОСОБА_2 не обґрунтовує яким чином докази, про витребування яких вона просить, можуть вплинути на вирішення даної адміністративної справи, де предметом позову, зокрема, є визнання протиправними бездіяльності Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області щодо ненадання ОСОБА_2 на письмову скаргу від 03.02.2018 запитуваної інформації.

Оскільки судом першої інстанції задоволено позовні вимоги в частині оскарження зазначеної вище бездіяльності та зобов'язано відповідача належним чином розглянути вказану вище скаргу позивача, то посилання апелянта - ОСОБА_2 у вказаній частині є необґрунтованими і не стосуються предмету даного адміністративного позову, який задоволений у зазначеній частині.

Щодо посилань ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції неправомірно відмовив у задоволенні її позовних вимог в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, то колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, який вказав, що позивач обґрунтовуючи таку вимогу, посилається на те, що у разі б добросовісного відношення відповідних посадових осіб відповідача до своїх функціональних обов'язків, сумлінного виконання ними присяги державного службовця, вона одержала б за судовим рішенням кошти в сумі 3674,00 грн. не пізніше грудня 2017 року. Дані кошти вкрай були їй необхідні на придбання в аптеках м. Канева медпрепаратів, пов'язаних з перебуванням на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділені Канівської центральної районної лікарні в м. Каневі в період 11.12.2017 до 22.12.2017, з хірургічним втручанням (операцією) за діагнозом «п/о вентральна грижа, пупкова грижа». Витрати по здійсненню даної хірургічної операції та придбання ліків на лікування склали близько 4500,00 грн. В підтвердження цих витрат позивачем додано фіскальні чеки на придбання в аптеках м. Канева медпрепаратів на суму 1085,41 грн., які випадково збереглися. Неотримання нею коштів до судового рішення внаслідок протиправної поведінки дії, бездіяльності відповідача, яким не надано письмової інформації на її скаргу від 03.02.2018, призвело до душевних страждань, безсоння, втрати нормальних життєвих зв'язків, погіршення психологічно-фізичного стану, що вимагає від неї додаткових зусиль для організації до нормального стану свого життя.

Окрім того, апелянтом вказано, що з огляду на вказані обставини, вона змушена була укласти з гр. ОСОБА_4 письмовий договір безпроцентної позички на суму 5000,00 грн. від 10.12.2017.

Разом з тим, оцінюючи вказані обставини, колегія суддів враховує таке.

Положеннями ст. 23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частина друга статті 23 ЦК України).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Так, згідно правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної у постанові № 4 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", моральною шкодою є втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Крім того, Верховний Суд України у вищевказаній постанові Пленуму зазначає, що в позовній заяві про відшкодування моральної шкоди повинні бути зазначені обставини того, у чому полягає моральна шкода, якими діями, рішеннями вона завдана та якими доказами вона підтверджена. Факт заподіяння шкоди доводить позивач.

Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, суд першої інстанції вірно вказав, що обов'язок доказування спричиненої моральної шкоди, її розміру та інших обставин, покладається на особу, що позивається із таким позовом.

В свою чергу, апелянтом під час апеляційного розгляду не надано жодного доказу на підтвердження факту погіршення самопочуття, яке було зумовлено діями чи бездіяльністю Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, та не підтверджено причинного зв'язку між бездіяльністю відповідача та завданням моральної шкоди (у вигляді розладів здоров'я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань тощо). Також не доведено те, що така бездіяльність могла призвести до діагнозу, на який вказує ОСОБА_2 А отже, і надані докази на підтвердження витрат позивача під час лікування, жодним чином не свідчать про наявність підстав для стягнення моральної шкоди з Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області на користь позивача.

Стосовно інших посилань апеляційних скарг, то колегія суддів критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційні скарги без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 02.10.2018 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

(Постанову у повному обсязі складено 13.11.2018)

Головуючий суддя Ю.А. Ісаєнко

Суддя Г.В. Земляна

Суддя В.П. Мельничук