Справа № 1240/2418/18
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2018-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

06 листопада 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 1240/2418/18

Суддя Луганський окружний адміністративний суд Шембелян В.С., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації Луганської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

13 серпня 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов вищезазначений адміністративний позов в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації щодо відмови ОСОБА_2 у взятті на облік, як внутрішньо переміщеної особи;

- зобов'язати Управління соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації взяти ОСОБА_2 на облік, як внутрішньо переміщену особу та видати відповідну довідку.

В обґрунтування позовних вимог, зазначено, що з липня 2014 року і по грудень 2017 року позивач мешкала у с. Миронівське, Бахмутського району, Донецької області, що підтверджується довідкою ВПО. В грудні 2017 року вона повернулася до рідного міста - Попасна. Але її будинок був пошкоджений внаслідок артилерійського обстрілу і тому була вимушена зняти кімнату та фактично оселитися за адресою: АДРЕСА_1, де проживає і понині. 18 грудня 2018 року позивач звернулася до Управління соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації із заявою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи у зв'язку з вимушеною зміною постійного місця проживання із зазначенням обставин, що спричинили внутрішнє переміщення. Рішенням № 76/1 від 13.02.2018 відповідач відмовив їй у взятті на облік, як внутрішньо переміщеної особи з районів проведення антитерористичної операції, з підстав відсутності документів, що підтверджують спеціальний статус. У червні 2018 року позивач звернулася до Управління соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації з заявою щодо роз'яснення підстав відмови у взятті її на облік як внутрішньо переміщеної особи. У своїй відповіді відповідач зазначав підстави відмови у взятті її на облік, як внутрішньо переміщеної особи:

1) "відповідно до роз'яснень Агенства ООН у справах біженців: "Внутрішньо переміщеними особами називають людей, які змушені покинути свої місця проживання і тікати до інших регіонів своєї країни";

2) "не підтверджені обставини зазначені у статті 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", а саме факт артилерійського обстрілу провулка Затишного (Леніна) у місті Попасна не зареєстрований у державних органах";

3)"відповідно до висновку наданого Вами акту обстеження технічного стану житлового приміщення "будинок придатний для житла".

Ознайомившись з виданою відповідачем відмовою, позивач вважає її такою, що порушує її законні права, як внутрішньо переміщеної особи.

Ухвалою суду від 11.09.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі (арк. спр. 1-2).

Відповідачем через відділ діловодства, обліку та звернення громадян (канцелярію) суду 05.10.2018 подано відзив на позовну заяву (арк. спр. 54-56), в якому відповідач заперечує проти задоволення вимог з таких підстав.

Відповідно до п. 3) ч.2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщена особа зобов'язана повідомляти про зміну місця проживання структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за новим місцем проживання протягом 10 днів з дня прибуття до нового місця проживання.

Згідно з абзацем 2 п. 3) ч.2 ст.9 зазначеного Закону у разі добровільного повернення до покинутого постійного місця проживання внутрішньо переміщена особа зобов'язана повідомити про це структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем отримання довідки не пізніш як за три дні до дня від'їзду.

Також відповідач посилається на вимоги п. 3) ч. 1 ст. 12 цього Закону, де підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання.

Вони зазначають, що у ОСОБА_2 була довідка внутрішньо переміщеної особи (ВПО) від 22.02.2016 № , яка видавалася УСЗН Артемівської РДА Донецької області. На теперішній час у ОСОБА_2, згідно Єдиної бази про внутрішньо переміщених осіб України є дійсна довідка внутрішньо переміщеної особи.

20.09.2018 ОСОБА_2 було запропоновано з'явитися до управління, соціального захисту населення Попаснянської РДА, про що вона була письмово повідомлена та отримала вказаного листа особисто, для оформлення документів і отримання довідки внутрішньо переміщеної особи. Станом на сьогоднішній день ОСОБА_2 не прийшла, що можна розцінити, як відмову від отримання довідки внутрішньо переміщеної особи.

Тому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

На підставі ч.9 ст. 205 КАС України судом ухвалено розглянути справу у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив такі обставини справи.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянкою України, паспорт серії НОМЕР_4, виданий 12 квітня 1997 року Попаснянським РВ ЛМУ УМВС України в Луганській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 (а.с.9), є пенсіонером, що підтверджується посвідченням № НОМЕР_2 (а.с.11), зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 (а.с.7-8).

У лютому 2015 року в результаті артилерійського обстрілу був пошкоджений будинок у АДРЕСА_3, в якому проживала ОСОБА_2, внаслідок чого були пошкоджені стіни, стеля, та система опалення, що підтверджується актами обстеження технічного стану будинку (а.с.20-23).

Управлінням соціального захисту населення Артемівської районної державної адміністрації Донецької області позивача взято на облік, як внутрішньо переміщену особу, про що видано довідку від 22.02.2016 № , в якій зазначено, що позивач фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.10).

Повернувшись до міста Попасна, 31.01.2018 року позивач звернулася до Управління соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації Луганської області із заявою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи у зв'язку з вимушеною зміною постійного місця проживання із зазначенням обставин, що спричинили внутрішнє переміщення (а.с.13-14, 73-74).

В зазначеній заяві як місце фактичного проживання позивача зазначено адресу: АДРЕСА_2, останнє фактичне місце проживання - АДРЕСА_4; обставини, що спричинили внутрішнє переміщення - проведення АТО та інші причини: будинок потребує ремонту, розірвана система опалення.

На вимогу суду відповідачем надані копії документів позивача, що перебували в них на розгляді, а саме: копія її паспорту, копія пенсійного посвідчення та копія довідки від 22.02.2016 № Управління соціального захисту населення Артемівської районної державної адміністрації Донецької області про взяття на облік позивача, як внутрішньо переміщену особу (а.с.75-79).

В позові зазначено, що оригінал довідки від 22.02.2016 № знаходиться в неї.

Згідно з витягом з Протоколу засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та робочої групи для перевірки фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщених осіб № 76/1 від 13.02.2018 відповідач відмовив ОСОБА_2 у реєстрації в Єдиній інформаційній базі про внутрішньо переміщених осіб України та видачі довідки з причини відсутності документів, що підтверджує її спеціальний статус, рекомендовано позивачу надати документи, які підтверджують обставини, зазначені в ст.1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" (а.с.80).

12 червня 2018 року позивач звернулася до відповідача із заявою щодо роз'яснення підстав відмови у взятті її на облік як внутрішньо переміщеної особи (а.с.15-16).

12 липня 2018 року листом № 2214/06 відповідач повідомив причини відмови, а саме:

- «відповідно до роз'яснень Агенства ООН у справах біженців: «Внутрішньо переміщеними особами називають людей, які змушені покинути свої місця проживання і тікати до інших регіонів своєї країни»;

- «не підтверджені обставини зазначені у статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», а саме факт артилерійського обстрілу провулка Затишного (Леніна) у місті Попасна не зареєстрований у державних органах (національна поліція, тощо)»;

- «відповідно до висновку наданого Вами акту обстеження технічного стану житлового приміщення «будинок придатний для житла» (а.с.17).

До відзиву відповідач надав також: свій лист на адресу позивача від 20.09.2018 №2961/06, в якому запрошує позивача відвідати установу відповідача для отримання довідки внутрішньо переміщеної особи; а також документ без зазначення адресату від 03.10.2018 №3147/06, що на теперішній час позивач перебуває на обліку з 22.02.2016 року як внутрішньо переміщена особа у Артемівському районі Донецької області (а.с.81-82).

Таким чином, відповідач фактично визнає за позивачем право на отримання цієї довідки, а також наявність в неї статусу внутрішньо переміщеної особи станом на час прийняття оскарженого рішення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.78 КАС України суд визнає ці обставини такими, що не підлягають доказуванню.

На виконання ухвали суду від 09.10.2018 Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської (колишня назва Артемівська) міської ради листом від 01.11.2018 № 04 повідомило, що станом на 01.11.2018 ОСОБА_2 не перебуває на обліку в Єдиній інформаційній базі даних внутрішньо переміщених осіб Управління (а.с.94).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і відзиви учасників справи, суд керується такими вимогами чинного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України від 20.10.2014 № 1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" (далі - Закон № 1706-VII) закріплені гарантії для внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до абзаців 1-2 частини 1 статті 1 Закону 1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об'єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Згідно з абзацем 3 частини 1 статті 1 Закону 1706-VII адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» м. Попасна, Попаснянського району Луганської області включено до Переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» м. Попасна, Попаснянського району Луганської області включено до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення (частина друга статті 4 Закону № 1706-VII).

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону № 1706-VII для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Форма заяви затверджується центральним органом виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики у сферах зайнятості населення та трудової міграції, трудових відносин, соціального захисту, соціального обслуговування населення, волонтерської діяльності, з питань сім'ї та дітей, оздоровлення та відпочинку дітей, а також захисту прав депортованих за національною ознакою осіб, які повернулися в Україну.

Згідно з частиною четвертою статті 4 Закону № 1706-VII заява подається внутрішньо переміщеною особою, у тому числі неповнолітніми дітьми, особисто, а малолітніми дітьми, недієздатними особами або особами, дієздатність яких обмежено, - через законного представника (далі - заявник).

Заява підписується заявником або особою, зазначеною в абзацах другому - четвертому цієї частини, яка дає згоду на обробку, використання, зберігання його персональних даних та персональних даних особи, від імені якої подається заява.

Разом із заявою заявник подає документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, або свідоцтво про народження дитини (частина сьома статті 4 Закону № 1706-VII).

У частині десятій статті 4 Закону № 1706-VII визначено підстави, з яких заявнику може бути відмовлено у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, а саме якщо:

1) відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, визначені у статті 1 цього Закону;

2) у державних органів наявні відомості про подання завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки;

3) заявник втратив документи, що посвідчують його особу, до їх відновлення;

4) у заявника немає відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, та відсутні докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, визначені частиною сьомою цієї статті;

5) докази, надані заявником для підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв'язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, не доводять факту проживання заявника на території зазначеної адміністративно-територіальної одиниці.

Частиною дев'ятою статті 4 Закону № 1706-VII визначено, що порядок збирання та оброблення даних, оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та форма її зразка затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509 (далі - Порядок № 509).

Пунктом 2 Порядку № 509 визначено, що для отримання довідки повнолітня або неповнолітня внутрішньо переміщена особа звертається особисто до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи).

Отже, відповідач - Управління соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації Луганської області є уповноваженим органом щодо розгляду такої заяви.

Пунктом 3 Порядку №509 зазначено що заява про взяття на облік повинна містити таку інформацію про заявника: прізвище, ім'я та по батькові; громадянство; дата та місце народження; стать; відомості про малолітніх, неповнолітніх внутрішньо переміщених осіб, які прибули разом з ним (у разі необхідності); відомості про законних представників, які супроводжують малолітню дитину, недієздатних осіб або осіб, дієздатність яких обмежена, та осіб, зазначених в абзаці п'ятому пункту 2 цього Порядку; відомості про зареєстроване та фактичне місце проживання; адреса, за якою з особою може здійснюватися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції, та контактний номер телефону; обставини, що спричинили внутрішнє переміщення; повідомлення особи про її непричетність до скоєння злочинів або співучасті у злочинах; відомості про житлові, соціальні, медичні, освітні та інші потреби; відомості про наявність інвалідності та потребу в технічних та інших засобах реабілітації; відомості про місце навчання/виховання дитини (найменування закладу); відомості про працевлаштування, освіту, спеціалізацію за професійною освітою, посаду, професію.

Як фактичне місце проживання/перебування не можуть зазначатися адреси (місцезнаходження) органів державної влади, місцевого самоврядування, юридичних осіб публічного права, їх підрозділів, будь-яких інших приміщень, за якими внутрішньо переміщені особи фактично не проживають.

Згідно з абзацем 1 пункту 4 Порядку № 509 визначено, що під час подання заяви про взяття на облік заявник пред'являє документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, або свідоцтво про народження дитини.

Отже, позивачем з заявою від 31.01.2018 були подані всі необхідні документи для підтвердження статусу внутрішньо переміщеної особи.

Пунктом 8 Порядку № 509 визначено, що заявнику може бути відмовлено у видачі довідки у разі, коли:

1) відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, зазначені у статті 1 Закону;

2) у державних органів наявні відомості про подання завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки;

3) заявник втратив документи, що посвідчують особу (до їх відновлення);

4) у документі заявника, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, немає відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, та відсутні докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, визначені абзацом другим пункту 4 цього Порядку;

5) докази, надані заявником для підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв'язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону, не підтверджують такого факту.

Рішення про відмову у видачі довідки з обов'язковим зазначенням підстав для відмови, підписане керівником уповноваженого органу, видається заявнику в день подання заяви про взяття на облік, а у випадку, передбаченому абзацом другим пункту 4 цього Порядку, - не пізніше ніж через 15 робочих днів після її подання.

Таким чином, рішення про відмову у видачі довідки має приймати структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), а не створені ними комісії для розгляду питань щодо призначення/відновлення соціальних виплат.

Такого рішення відповідач суду не надав, отже не довів факту розгляду заяви позивача від 31.01.2018 повноважним органом, що свідчить про наявність протиправної бездіяльності відповідача з розгляду цієї заяви.

Частинами першою та другою статті 4-1 Закону № 1706-VII визначено, що Єдина інформаційна база даних про внутрішньо переміщених осіб створюється з метою обліку таких осіб.

Порядок створення, ведення та доступу до відомостей Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб визначається Кабінетом Міністрів України.

Центральний орган виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики у сферах зайнятості населення та трудової міграції, трудових відносин, соціального захисту, соціального обслуговування населення, волонтерської діяльності, з питань сім'ї та дітей, оздоровлення та відпочинку дітей, а також захисту прав депортованих за національною ознакою осіб, які повернулися в Україну, є відповідальним за забезпечення формування та ведення Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Умови створення, ведення та доступу до відомостей Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб визначає Порядок створення, ведення та доступу до відомостей Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2016 № 646 (далі - Порядок № 646).

Пунктом 2 Порядку № 646 визначено, що база даних - автоматизований банк відомостей, створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які є внутрішньо переміщеними. Відповідальним за забезпечення формування та ведення бази даних є Мінсоцполітики.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 646 інформація до бази даних вноситься структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі створення) рад (далі - уповноважені органи) в електронній формі на підставі поданої внутрішньо переміщеною особою заяви, форму якої затверджує Мінсоцполітики.

Якщо інформація про внутрішньо переміщену особу вноситься до бази даних уперше, автоматично формується унікальний номер запису, який відображається в довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (далі - довідка), згідно з додатком до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 "Про облік внутрішньо переміщених осіб" (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296; 2015 р., № 70, ст. 2312; 2016 р., № 46, ст. 1669).

Пунктом 7 Порядку № 646 визначено, що внутрішньо переміщеній особі може бути відмовлено у внесенні інформації до бази даних у разі:

- відсутності обставин, що спричинили внутрішнє переміщення, зазначених у статті 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб";

- наявності у державних органів відомостей про подання для отримання довідки завідомо неправдивих відомостей;

- втрати документів, що посвідчують особу (до їх відновлення);

- відсутності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, та відсутності доказів, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, визначених частиною сьомою статті 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб";

- отримання доказів, наданих для підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв'язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", які не підтверджують такого факту.

Системним аналізом вищевикладених норм чинного законодавства встановлено, що Законом № 1706-VII, Порядком № 509 та Порядком № 646 визначено вичерпний перелік підстав, з яких може бути відмовлено особі у видачі довідки внутрішньо переміщеної особи та внесенні відповідної інформації до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

13.02.2018 протоколом засідання районної комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та робочої групи для перевірки фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщених осіб № 76/1 визначено відмовити громадянці ОСОБА_2 у реєстрації у Єдиній інформаційній базі про внутрішньо переміщених осіб України та видачі довідки, з причини відсутності документів що підтверджує її спеціальний статус та рекомендовано громадянці ОСОБА_2 надати документи, які підтверджують обставини зазначені у статті 1 Закону України « Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Судом встановлено, що факт проживання ОСОБА_2 на час проведення антитерористичної операції на території м. Попасна підтверджується реєстрацією у паспорті громадянина України.

Під час розгляду справи судом не встановлено відносно позивача обставин, визначених в частині десятій статті 4 Закону № 1706-VII, пункті 8 Порядку № 509, пункті 7 Порядку № 646, як підстав, з яких заявнику може бути відмовлено у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та у внесенні інформації до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

З урахуванням встановлених судом обставин, що позивач 31.01.2018 звернулася до відповідача з заявою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та надала всі необхідні документи для її розгляду, а рішення щодо відмови про видачу довідки позивача та реєстрації відомостей щодо неї в Єдиній інформаційній базі про внутрішньо переміщених осіб України прийняте неповноважним органом - комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та робочої групи для перевірки фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщених осіб, наявним є висновок суду про протиправну бездіяльність відповідача як уповноваженого органу щодо розгляду цієї заяви.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до вимог пункту 4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Згідно з ч.4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у взятті на облік її як внутрішньо переміщеної особи, однак, суд вважає такий спосіб захисту хибним.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Зважаючи на обставини справи, суд встановив, що порушення прав позивача відбулося внаслідок не прийняття відповідачем рішення за заявою позивача від 31.01.2018, тому належним способом захисту порушеного права в даному випадку є визнання його бездіяльності протиправною та зобов'язання відповідача розглянути цю заяву та видати позивачу довідку внутрішньо переміщеної особи, оскільки, як встановлено судом позивач має право на отримання такої довідки, що крім іншого, визнається і самим відповідачем.

Для повного захисту права позивача суду необхідно вийти за межі позовних вимог та обрати інший ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, що не є підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки судом під час розгляду справи було встановлено факт порушення відповідачем права позивача, на захист якого він звернувся до суду.

Таким чином, суд приходить для висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 704,80 грн згідно з платіжним дорученням від 06.09.2018 № (а.с. 49).

Оскільки позовні вимоги фактично підлягають задоволенню повністю, лише зі зміною способу захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне судовий збір у розмірі 704,80 грн стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації Луганської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації Луганської області (93300, Луганська область, м.Попасна, пл.Миру, 2, ідентифікаційний код в ) щодо не розгляду заяви ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2, АДРЕСА_3) про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 31.01.2018.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації Луганської області (93300, Луганська область, м.Попасна, пл.Миру, 2, ідентифікаційний код в ) розглянути заяву ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2, АДРЕСА_3) про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 31.01.2018 та видати ОСОБА_2 довідку внутрішньо переміщеної особи.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації Луганської області (93300, Луганська область, м.Попасна, пл.Миру, 2, ідентифікаційний код в ) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2, АДРЕСА_3) судовий збір у сумі 704,80 грн (сімсот чотири гривні 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 12 листопада 2018 року.

Суддя В.С. Шембелян