Справа № 1640/3301/18
Суддя: А.Б. Головко
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року м. ПолтаваСправа № 1640/3301/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Головка А.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Крутько О.В.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

19 вересня 2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання бездіяльності у вирішенні заяви від 17.07.2018 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,6700 га для ведення особистого селянського господарства, земля сільськогосподарського призначення, що знаходиться на території Воронківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області протиправною та зобов'язання повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,6700 га для ведення особистого селянського господарства, земля сільськогосподарського призначення, що знаходиться на території Воронківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області.

В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що ним подано до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області клопотання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 1,67 га для ведення особистого селянського господарства на території Вороньківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області. Однак листом від 26 липня 2018 відповідач надав необґрунтовану та немотивовану відповідь, не навів жодної правової норми, яка б слугувала підставою для відмови у задоволенні заяви позивача, оскільки землі колективної власності не передбачені законодавством України.

12 жовтня 2018 року до суду надійшов відзив Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області на позовну заяву, у якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на те, що запланована позивачем до відведення земельна ділянка належить до земель колективної власності, а відповідач не наділений повноваженнями щодо розпорядження землями колективної власності /а.с. 14-16/.

У відповіді на відзив представник позивача наполягав на протиправності доводів відповідача, оскільки спірна земельна ділянка належала на підставі Державного акта на право колективної власності на землю серії ПЛ від 11 червня 1996 року селянській спілці, що ліквідована в установленому Законом порядку без правонаступника, а відтак право вищевказаної юридичної особи на майно вважається припиненим /а.с. 30/.

Крім того, представником позивача надано довідку виконавчого комітету Вороньківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області від 05 листопада 2018 року вих.73, відповідно до якої після реорганізації спілки селян ім. Карла Маркса решта земель перейшла у землі запасу державної власності /а.с. 31/.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності /а.с. 38/.

Представник відповідача проти позову заперечував, з підстав, викладених у відзиві на позов.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що гр. ОСОБА_2 звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області із заявою від 17 липня 2018 року (вхідний номер К-10187/0/25-18 від 17 липня 2018 року) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 1,67 га земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Вороньківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області за межами населеного пункту. До вказаної заяви позивачем додано: графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження сільської ради, довідку сільської ради про наявність земельної ділянки, копію паспорту та копію ідентифікаційного коду /а.с. 17/.

Листом від 26 липня 2018 року № 6240/0/26-18 Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області повідомило позивача про відсутність підстав для задоволення його клопотання, оскільки за інформацією відділу у Чорнухинському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області обрана позивачем земельна ділянка належить до земель колективної власності /а.с. 23/.

Позивач не погодилась із бездіяльністю відповідача, що полягає у невирішенні питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, у зв'язку із чим звернулась до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю урегульовано Земельним кодексом України.

Так, згідно з частиною першою статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Пунктом "б" частини першої статті 121 Земельного кодексу України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

За приписами частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

За змістом частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно вимог частини четвертої статті 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Таким центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) відповідно до Положення про нього, що затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15.

Відтак, Держземагентство України, його територіальні органи наділено повноваженнями передавати у власність або у користування для всіх потреб земельні ділянки сільськогосподарського призначення лише державної власності.

Підпунктом 13 пункту 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29 вересня 2016 року № 333, визначено, що Головне управління відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, запланована до відведення позивачем земельна ділянка належить до земель, які передані Вороньківською сільською Радою народних депутатів у колективну власність селянській спілці ім. Карла Маркса, що підтверджується Державним актом на право колективної власності на землю серії ПЛ від 11 червня 1996 року /а.с. 19-20/.

Доказів визнання протиправним або скасування вказаного Державного акта на право колективної власності на землю суду не надано.

Разом із тим, за змістом відомостей Головного управління статистики у Полтавській області від 22 жовтня 2018 року № 03.3-19/589 та ЄДР селянська спілка ім. Карла Маркса (код 03770336) після зміни найменування на ТОВ "ТЕМП" була ліквідована без правонаступника. Аналіз наданої інформації виключає можливість встановлення судом наявності у ТОВ "ТЕМП" станом на момент його припинення будь-якого майна, в тому числі нерухомого, а також подальшого його правового статусу /а.с. 32-35/.

З прийняттям Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року № 2768-ІІІ, законодавець виключив із форм власності на землю окремі форми, режим яких встановлювався раніше діючим Земельним кодексом України від 18 грудня 1990 року № 561-ХІІ, таких як колективна власність.

При цьому, у процесі реформування земельного законодавства законодавцем не передбачено жодних перехідних положень щодо права колективної власності осіб, які набули таке право до набрання чинності Земельним кодексом України від 25 жовтня 2001 року № 2768-ІІІ, а саме: не врегульовано питання процесу припинення права колективної власності на земельну ділянку та її подальший перехід у державну чи комунальну власність, не встановлено орган, уповноважений приймати рішення про передачу такої земельної ділянки у приватну власність, тощо.

Відсутність будь-якого законодавчого врегулювання цього питання не дозволяє дійти висновку, що землі колективної власності автоматично переходять у державну власність, як на тому наполягає позивач.

Водночас, відсутність регулювання та визначеності на законодавчому рівні не може бути перешкодою для реалізації права власності на підставі чинного Державного акта.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 816/1618/17.

Крім того, пунктом 1 Указу Президента України № 720/95 від 08 серпня 1995 року "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" установлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Відповідно до пункту 2 вказаного Указу № 720/95 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Доказів, що невитребувані паї після реалізації проекту приватизації земель колишньої селянської спілки ім. Карла Маркса внаслідок їх розпаювання були передані в установленому законодавством порядку до державної власності, суду не надано.

Так само відповідачем, який стверджував про належність відповідної земельної ділянки до колективної власності, не надано суду доказів дослідження Головним управлінням Держгоекадастру у Полтавській області відповідного питання та встановлення подальшої юридичної долі земельних ділянок селянської спілки ім. Карла Маркса. Натомість відповідач, керуючись виключно державним актом на право колективної власності, дійшов висновку про належність спірної земельної ділянки до колективної власності.

Належними доказами такі висновки не підтверджені.

Будь-яких інших доказів про те, що спірна земельна ділянка перебуває у чиїй-набудь власності матеріали справи не містять.

За таких обставин посилання відповідача, як на підставу відмови у наданні земельної ділянки на наявність права колективної власності, суд вважає безпідставними.

Суд також не бере до уваги в якості доказу довідку виконавчого комітету Вороньківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області від 05 листопада 2018 року вих.73, яка надана представником позивача, відповідно до якої після реорганізації спілки селян ім.Карла Маркса решта земель перейшла у землі запасу державної власності, в зв'язку з тим що органи місцевого самоврядування не наділені повноваженнями видавати такі довідки, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства до компетенції зазначеного органу належить розпорядження землями комунальної власності /а.с.31/.

Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 5 Кодексом адміністративного судочинства України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, яка полягає у невирішенні питання у наданні ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 1,67 га для ведення особистого селянського господарства на території Вороньківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області за межами населеного пункту та зобов'язати відповідача повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 1,67 га для ведення особистого селянського господарства на території Вороньківської сільської ради Чорнухинського за межами населеного пункту.

Відтак позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За викладених обставин, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору в сумі 1409,60 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 (с. Харсіки, Чорнухинський район, Полтавська область, 37103, рнокпп НОМЕР_1) до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (вул. Уютна, 23, м. Полтава, Полтавська область, 36039, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області щодо вирішення заяви ОСОБА_2 від 17 липня 2018 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення у власність орієнтовною площею 1,67 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Вороньківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області за межами населених пунктів.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення у власність орієнтовною площею 1,67 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Вороньківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області за межами населених пунктів.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (вул. Уютна, 23, м. Полтава, Полтавська область, 36039, ) на користь ОСОБА_2 (с. Харсіки, Чорнухинський район, Полтавська область, 37103, рнокпп НОМЕР_1) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1409 (одну тисячу чотириста дев'ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 12 листопада 2018 року.

Суддя А.Б. Головко