Справа № 560/1065/18
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2018-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/1457/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Онишкевича Т.В., Кухтея Р.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дубровицького районного суду Рівненської області від 15 серпня 2018 року з питань заміни сторони виконавчого провадження у справі № 560/1065/18 за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Зарічневське об'єднане управління Пенсійного фонду України про заміну сторони виконачого провадження, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у справі №2-а-903/11 Дубровицького районного суду Рівненської області від 02 серпня 2011 року ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на її правонаступника - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 липня 2018 року, виданого їй приватним нотаріусом Дубровицького районного нотаріального округу Таборовцем М.І.

Ухвалою Дубровицького районного суду Рівненської області від 15 серпня 2018 року відмовлено у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Суд виходив з того, що вказана у свідоцтві про право на спадщину заборгованість не може рахуватись за померлим ОСОБА_4, з тих підстав, що він помер раніше своєї дружини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 (дружина ІНФОРМАЦІЯ_2), також те, що стягувачем даної заборгованості є ОСОБА_2, отже відсутні підстави для заміни ОСОБА_2 на ОСОБА_1

Не погодившись із даним судовим рішенням, заявником подано апеляційну скаргу, де вказується на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та постановити рішення, яким задовольнити заяву про заміну сторони виконавчого провадження.

В обґрунтування апеляційної скарги покликання маються на те, що всупереч ст.ст. 76,90 КАС України суд не встановив всіх фактичних обставин справи.

Так, судовими рішеннями позов ОСОБА_2 (мати заявниці) задоволено. На виконання судових рішень Пенсійним органом нараховано для виплати 12 105,12 грн. Виконавчий лист знаходиться на виконанні органу казначейства за порядковим № 228241 від 09.06.2015 року.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Заявницею прийнято спадщину і зокрема згідно свідоцтва нею успадкована заборгованість.

З аналізу ст.ст. 1216, 1218, 1227 ЦКУ та ст. 52 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплати, які належали покійній матері ОСОБА_2 підлягають спадкуванню.

Згідно ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю апеляційний суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд не в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Так, судом встановлено, що постановою Дубровицького районного суду Рівненської області від 02 серпня 2011 року по справі №2-а-903/11, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 11 серпня 2011 року, за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Дубровицькому районі Рівненської області про зобов'язання нарахувати та виплатити доплату до основної пенсії та нарахувати та виплатити додаткову пенсію за шкоду здоров'ю від наслідків аварії на ЧАЕС згідно ст.ст.39,51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Дубровицькому районі Рівненської області щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_2, передбачених частиною другою статті 39, частиною третьою статті 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» доплати до пенсії в розмірі двох мінімальних заробітних плат та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров'ю в розмірі 25 % мінімальної пенсії за віком , як особі, віднесеній до 3 категорії за період з 13 січня 2011 року по 13 липня 2011 року. Також зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Дубровицькому районі нарахувати і виплатити ОСОБА_2 доплату до пенсії в розмірі двох мінімальних заробітних плат та додаткову пенсію в розмірі 25 % мінімальної пенсії за віком за шкоду заподіяну здоров'ю, як особі, віднесеній до категорії 3 згідно за частиною другою ст. 39 та частиною третьою статті 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 13 січня 2011 року по 13 липня 2011 року, з урахуванням виплачених сум.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2012 року, постанова Дубровицького районного суду від 02 серпня 2011 року по справі №2-а-903/11 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Дубровицькому районі Рівненської області, залишена без змін.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1.

Відповідно до ст. 1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК).

Відповідно до ст. 1227 ЦК суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-ХІІ суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв'язку з його смертю, передаються членам його сім'ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

За положеннями ст. 52 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім'ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім'ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім'ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.&?н;…&gP;. У разі відсутності членів сім'ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Отже, спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Відповідно до ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником.

Згідно з ч. 1 ст. 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. №1404-VIII під виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону №1404-VIII сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Положеннями ч. 5 ст. 15 цього Закону передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім'я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

У контексті наведених положень Закону №1404-VIII слід зазначити, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження представляє собою процес, який починається з моменту набрання судовим рішенням законної сили і завершується настанням відповідних обставин, передбачених статтею 39 цього Закону.

При цьому виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права, за якого кожен з учасників має можливість реалізувати обсяг вимог наданих йому судовим рішенням.

До того ж цей Закон не пов'язує початок реалізації цих прав з ухваленням державним виконавцем рішення про початок примусового виконання рішення на підставі виконавчого документа, а навпаки, прямо передбачає можливість виправлення невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, судом за заявою стягувача (абзац другий частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIII).

У рішенні Європейського суду з прав людини «Матківська проти України» від 12.03.2009р. зазначено про те, що судовий розгляд і виконавче провадження - це перша та друга стадії загального провадження, які стосуються тривалості провадження; виконання рішення є другим етапом судового провадження, а також що реалізоване право знаходить свою ефективну реалізацію саме у момент виконання.

Отже, заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, (процесуальне правонаступництво) можливе на будь-якій стадії адміністративного процесу, як на стадії розгляду справи так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред'явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 31.01.2018р. у справі №2а/945/2010 (6-а/195/7/17) суд враховує, що розширене тлумачення ч. 1 ст. 264 КАС України узгоджується зі змінами щодо заміни сторони виконавчого провадження, які відбулися з прийняттям Закону від 03.10.2017р. «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким КАС України викладено у новій редакції (діє з 15.12.2017р.). Зокрема, у ст. 379 у порівняні зі ст. 264 КАС України у попередній редакції, з'явилася частина 4 такого змісту: «Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження».

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 29.06.2004р. у справі «Півень про України» визначено, що право на судовий розгляд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, також захищає і виконання остаточних та обов'язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишаться невиконаними, завдаючи шкоди одній стороні.

Отже виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду та завершальною стадією судового провадження, а неможливість виконати рішення суду призведе до порушення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на зазначене, тлумачити статтю 379КАС України слід у дусі Конвенції та забезпечення ефективності захисту порушених прав, як норму, яка надає суду можливість контролювати виконання судових рішень, усувати перешкоди та сприяти виконанню. При цьому відсутність виконавчого провадження на час звернення із заявою про заміну сторони не є матеріально-правовою перешкодою для заміни сторони правонаступником, і не суперечить загальній меті адміністративного судочинства

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом від 31 жовтня 2018 (справа № 2-а-3494/11, адміністративне провадження № К/9901/37249/18).

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги являються суттєвими і дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також наявна невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 308, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати ухвалу Дубровицького районного суду Рівненської області від 15 серпня 2018 року у справі № 560/1065/18.

Замінити сторону виконавчого провадження у справі №2-а-903/11 Дубровицького районного суду Рівненської області від 02 серпня 2011 року ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на її правонаступника - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 липня 2018 року, виданого їй приватним нотаріусом Дубровицького районного нотаріального округу Таборовцем М.І.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Т. В. Онишкевич
Р. В. Кухтей
Повне судове рішення виготовлено 12.11.2018 року.