Справа № 804/1296/18
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2018-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

06 листопада 2018 року

м. Дніпро

справа № 804/1296/18

Суддя І інстанції – Турлакова Н.В.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Мельника В.В., Сафронової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом Комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

КП «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради звернулось з вищевказаним позовом до суду в якому, просило скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № від 09.11.2017р., яким застосовано штрафні санкції у розмірі 20% за платежем податок на додану вартість на загальну суму 27826,93грн. за затримку сплати грошового зобов'язання.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням КП «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати та прийняти нове рішення яким задовольнити позов в повному обсязі. Вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги того факту, що підприємство в першочергово здійснювало виплату заробітній платі відповідно до вимог Закону України від 21.10.2004 року № 2103-ІУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення своєчасної виплати заробітної плати». Крім того у зв’язку з тим, що субвенції з державного бюджету по відшкодуванню пільг та субсидій для населення за надання послуг водопостачання та водовідведення підприємство отримує лише після 25 числа місяця наступного за звітним, що призводить до недостачі оборотних коштів КП «Нікопольводоканал». У розрахунку штрафних санкцій міститься посилання на рішення ОДПС України про розстрочення податкового боргу від 29.01.2016 р. № 4, при цьому, графою «граничний термін сплати» встановлено період по 21.12.2015 р, відповідно до якого і було визначено кількість днів затримки до фактичного погашення грошових коштів, тобто кількість днів затримки є значно більшою за фактичну, і цьому факту не було надано оцінки судом першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 27.10.2017р. ГУ ДФС у Дніпропетровській області проведено камеральну перевірку комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради з питання своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов’язання з податку на додану вартість по рішенню про розстрочення податкового боргу № 4 від 29.01.2016р., та по податковій декларації з ПДВ за жовтень 2016р. №8 від 18.11.2016р.

За результатами перевірки складено акт №18771/04-36-12-14/03341339 від 27.10.2017р., згідно висновків якого, перевіркою встановлено несвоєчасну сплату, узгодженої суми податкового зобов’язання за перевіряємий період, що є порушенням п.57.1 ст.57, п.203.2 ст.203 ПК України.

На підставі акта перевірки №18771/04-36-12-14/03341339 від 27.10.2017р., відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 09.11.2017р., яким застосовано штрафні санкції у розмірі 20% за платежем податок на додану вартість на загальну суму 27826,93грн. за затримку на 672, 669, 668, 668, 329, 328 календарних днів сплати грошового зобов'язання в сумі 139134,65грн.

Пунктом 14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України встановлено, що податковий борг сума узгодженого грошового зобов’язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на таку суму грошового зобов'язання.

Згідно з п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених Податковим кодексом У країни та законами з питань митної справи.

Пунктом 46.1 ст.46 Податкового кодексу України встановлено, що податкова декларація, розрахунок документ, що подається платником податків (у тому числі, відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов’язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно з пунктами 36.1 та 36.5 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Виконанням податкового обов’язку визнається сплата в повному обсязі платником податків відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк (п. 38.1 ст.38 ПК України).

Відповідно до п.54.1 ст.54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку визначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

За змістом пункту 56.11 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків, не підлягає оскарженню.

Згідно з п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 57.3 цієї статті у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до частини першої пункту 87.9 ст. 89 ПК у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Відповідно до пункту 126.1 ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Нормою пункту 87.9 ст. 87 ПК України законодавець чітко встановив черговість спрямування коштів, сплачених платником податків, у разі наявності податкового боргу.

Отже, у випадку перенаправлення контролюючим органом коштів на оплату поточних податкових зобов'язань у рахунок погашення податкового боргу, що виник раніше, у такого платника податків виникає недоїмка за податковими зобов'язаннями за поточні податкові періоди, яка погашається у порядку, визначеному пунктом 87.9 ст. 87 ПК України та у випадку несвоєчасного погашення якої, контролюючий орган нараховує штраф у розмірах, установлених ст. 126 ПК України у залежності від терміну затримки.

Відповідно до інтегрованої картки платника у позивача станом на 31.10.2017 рахувався податковий борг (недоїмка) в розмірі 12 618 016 грн.,

З матеріалів справи вбачається, що кошти, які сплачував позивач на оплату грошових зобов’язань з податку на додану вартість, зараховувались в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення, що призвело до нарахування штрафних санкцій на суму 27826,93грн. (20% від суми податкового боргу) за несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 139134,65грн.

Наслідком погашення податкового боргу в порядку п.87.9 ст.87 Податкового кодексу України і стала несвоєчасна сплата податку на додану вартість по рішенню ОДПС України про розстрочення податкового боргу №4 від 29.01.2016р. та по податковій декларації з ПДВ № від 18.11.2016р., зазначені в акті перевірки, у зв'язку з чим, до позивача застосована штрафна санкція відповідно до ст.126 Податкового кодексу України.

При цьому, санкція норми ст. 126 ПК України передбачає застосування до платника податків штрафу у випадку несплати ним узгодженої суми грошового зобов'язання безвідносно до підстав її виникнення. Будь-яких винятків до випадків застосування контролюючим органом норм пункту 87.9 ст. 87 ПК України, або виконання платником Закону №2103-IV, яким внесено зміни до ч. 3 ст. 15 та ст. 24 Закону України «Про оплату праці», а саме стосовно того, що оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку, як на тому наполягає позивач, стаття 126 не містить.

Крім того судом першої інстанції з цього приводу вірно звернуто увагу на п.7.3 ст.7 ПК України яким визначено, що будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Також суд першої інстанції вірно зазначив, що несвоєчасне надходження субвенцій по відшкодуванню пільг та субсидій для населення за надані послуги водопостачання та водовідведення також не є підставою для звільнення платника від обов’язку своєчасної сплати узгоджених сум грошових зобов’язань.

Отже, за встановлення у судовому процесі обставин наявності у позивача податкового боргу, на погашення якого були направлені кошти, сплачені позивачем в рахунок поточних податкових зобов'язань, контролюючим органом було правомірно нараховано штраф за несвоєчасну сплату податкових зобов'язань на підставі ст. 126 ПК України.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що в межах апеляційної скарги порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року – залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова