Справа № 826/7425/18
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2018-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

в частині позовних вимог

08 листопада 2018 року м. Київ№ 826/7425/18
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кармазіна О.А., при секретарі судового засідання Патук А.С., за участі:

позивача: ОСОБА_1, від відповідача-1: Монастирська Ж.В.

розглянувши за правилами загального провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу:

за позовомОСОБА_3
до Державного бюро розслідувань (відповідач-1)
Директора Державного бюро розслідувань Труби Романа Михайловича (відповідач-2)
Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань (відповідач-3)
про визнання недійсними та скасування рішення та наказу,-
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код: НОМЕР_1) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державного бюро розслідувань (01008, м. Київ, вул. Грушевського, 12/2, код ЄДР: 41760289), директора ДБР, Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань, в якому, з урахуванням заяв від 11.06.2018, 15.08.2018 просить суд:

- визнати недійсним та скасувати рішення засідання установчих зборів з формування складу Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань, оформлене протоколом від 30.03.2018 № 1;

- визнати недійсним та скасувати наказ директора Державного бюро розслідувань від 28.04.2018 № 54 «Про затвердження складу Ради Громадського контролю при Державному бюро розслідувань».

В обґрунтування позову, позивач зазначає, що є першим заступником Голови Всеукраїнської громадської організації «Народний антикорупційний нагляд», учасником установчих зборів з формування Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань.

При підготовці та проведенні зазначених установчих зборів було грубо порушено його права, а також права інших учасників зазначених зборів, що потягнуло за собою прийняття незаконного рішення про формування Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань.

Так, як зазначено позивачем, в порушення п. 4 Розділу ІІ Порядку проведення установчих зборів з формування Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань, затвердженого наказом ДБР № 17 від 23.02.2018, відбувалась додаткова реєстрація учасників після 13:45, у той час, коли збори повинні були розпочатися о 14:00, а реєстрація мала закінчитись о 13:45. Таким чином, додатково зареєстровано 3-х осіб - ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 Наведене, як зазначається позивачем, підтверджується окремою думкою члена Лічильної комісії Шатнього О.В. Зазначене порушення, на думку позивача, прямо вплинуло на підсумковий результат голосування, адже одна з осіб зареєстрованих «додатково» стала членом Ради громадського контролю, порушивши п. 4 Розділу ІІ Порядку.

Крім того, позивач зазначає про використання під час голосування бюлетенів, що містили неповну інформацію. Так, учасникам установчих зборів були видані бюлетені, що не містили інформацію про делегатів, що вибули (ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_6, ОСОБА_14, ОСОБА_15.), що в результаті суттєво вплинуло на результати голосування, оскільки при підрахунку голосів було виявлено, що за вибулих осіб відділи свої голоси 28 делегатів зборів, що є суттєвою частиною всієї кількості учасників. Аналогічну думку щодо цього, як зазначено у позові, висловили члени Лічильної комісії - ОСОБА_24., ОСОБА_25., ОСОБА_26

Позивач також звертає увагу на порушення положень Порядку формування складу Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань», затвердженого постановою КМ України від 20.1.2017 № 1086. Так, позивач зазначає, що в порушення п. 5 зазначеного Порядку: цілі і завдання статутної діяльності 20-и громадських організацій, що подали документи, не містять даних, що останні проводять діяльність з питань, пов'язаних із правозахисною діяльністю; кандидати, які вже є членами громадських рад при інших правоохоронних органах або членами Громадської ради доброчесності - 4 особи.

Позивач зазначає про порушення і п. 56 ст. 6 Порядку, а саме: в автобіографії немає даних: немає інформації про політичну діяльність - 33 особи; немає даних про судимість - 11 осіб; немає даних про громадянство - 9 осіб.

У позові вказується, що якщо рахувати, що в окремих кандидатів виявлено по 2-3 порушення, то в цілому незаконно допущено 56 із 99 громадських організацій, які були допущені до конкурсу з формування складу Ради громадського контролю при ДБР.

Позивач вважає, що вказана інформація, що не була зазначена кандидатами має не просто формальне значення, а суттєво вплинула на результати голосування при обранні Ради Громадського контролю при ДБР. Внаслідок вказаних порушень, на думку позивача, більше половини кандидатів до Ради громадського контролю ДБР були незаконно допущені до прийняття участі в установчих зборів та приймали участь в голосуванні.

У позові також звертається увага на порушення принципу таємного голосування. Так, за твердженням позивача, в процесі голосування за членів Ради робочою комісією по проведенню установчих зборів були допущені порушення принципу таємного голосування. Отримавши бюлетені до початку голосування, більшість кандидатів відкрито заповнювали бюлетені, при цьому порядок заповнення можна контролювати, що і робили зацікавлені особи. Крім того, сам бюлетень складався з двох частин: контрольний талон і бюлетень, в якому зазначені всі члени, допущені до голосування. Контрольний талон, після видачі бюлетеня, відривається від бюлетеня і залишається у членів робочої групи, а бюлетень видається на руки. На контрольному талоні проставлений номер і аналогічний номер проставлений на бюлетені. Також в контрольному талоні проставлений окремо порядковий номер учасника зборів. Такий же номер проставлений в бюлетені для голосування. Учасник зборів розписувався у контрольному талоні, його відривали і видавали на руки бюлетень з прізвищами, якими в подальшому учасники голосували за конкретних осіб. Зазначене, на думку заявника, створює можливість порівняти використані бюлетені і талони та отримати інформацію про те, хто за кого голосував, що є порушенням принципу таємного голосування.

Позивач зазначає про проведення аналізу документів, поданих на конкурс, за результатами якого встановлено, що в окремих кандидатів документи не відповідають вимогам п. 6 Порядку, а саме: автобіографія не містить обов'язкової інформації про членство у політичних партіях (в тому числі в минулому), відсутні відомості про наявність чи відсутність судимості; в порушення п. 5 Порядку окремі кандидати є членами громадської ради при МЮ України, громадської ради при ГУ ДФС у м. Києві.

У взаємозв'язку з наведеним позивач посилається на те, що відповідно до п.п. 5 п. 10 Положення, повноваження окремого члена Ради достроково припиняються на підставі рішення Ради у разі встановлення факту подання недостовірної інформації для участі у конкурсі з формування складу Ради.

Таким чином, на думку позивача, повноваження вказаних членів Ради без рішення суду повинні бути припинені наказом директора ДБР, чого директором ДБР не було зроблено. Не усунення вказаних порушень, як зазначає позивач, зайвий раз свідчить про нелегітимність обраного складу Ради громадського контролю при ДБР.

Позивач також зазначає, що перед початком проведення зборів він особисто вказав Директору ДБР на вказані вище порушення при підготовці та початку проведення зборів і запропонував не робити фарсу, припинити порушувати закони та призначити повторний конкурс, однак останній проігнорував його пропозиції і відкрив збори.

З урахуванням наведеного у сукупності позивач просить задовольнити позов.

Відповідач-1 (ДБР) у відзиві на позов (т.2., а.с. 79-87) зазначає про необґрунтованість позову та його передчасність.

Так, ДБР зазначає, що заявляючи вимог про скасування наказу ДБР № 54 від 26.04.2018Є позивач, втім, жодним чином не обґрунтовує, які саме положення законодавства були порушені відповідачем при прийнятті оскаржуваного наказу. Наводячи нормативно-правове регулювання щодо процесу формування Ради громадського контролю, відповідач акцентує увагу на тому, що директор ДБР затверджує персональний склад ради на підставі протоколу засідання установчих зборів. Вказаний наказ у даному випадку, як зазначено у відзиві, прийнято на виконання імперативних положень п. 8 Положення про Раду громадського контролю при ДБР та п. 17 Порядку проведення установчих зборів з формування Ради на підставі поданого до відповідача Протоколу № 1. Вказані положення, як зазначено у відзиві, чітко визначають обов'язок відповідача затвердити персональний склад Ради на підставі відповідного протоколу установчих зборів про визначення персонального складу Ради, без права відмови у затвердженні складу Ради. Вчинення інших дій або допущення бездіяльності за таких обставин було б протиправним.

Відтак, відповідач вважає оскаржуваний наказ законним та обґрунтованим. Звертає також увагу, що оскаржуваним наказом не порушено жодних прав позивача, що є підставою для відмови у задоволенні позову щодо скасування наказу, який, на думку відповідача, є актом індивідуальної дії та стосується прав та обов'язків інших осіб, ніж позивач.

Відносно ж першої позовної вимоги, відповідач звертає увагу на те, що у ДБР, директора ДБР відсутні повноваження щодо надання правової оцінки такому рішенню, а також на вчинення будь-яких дій щодо вказаного рішення.

Відповідач-2 (директор ДБР) у заяві від 12.10.2018 на підставі ст. 194 КАС України просив розглядати справу за його відсутності та врахувати при розгляді справи вищезгаданий відзив на позов, відмовити у задоволенні позовних вимог.

Процесуальні дії, вчинені у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.05.2018 позовну заяву залишено без руху як таку, що подана без додержання вимог, встановлених ч. 4 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України, та встановлено строк для їх усунення.

Ухвалою від 26.06.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Відповідачами визначено ДБР та директора ДБР. Вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 15.08.2018. У підготовчому засіданні оголошувались перерви.

Під час підготовчого провадження, під час засідання 13.09.2018, за клопотанням позивача постановлено ухвалу про залучення до участі у справі відносно першої позовної вимоги відповідача - Ради Громадського контролю при Державному бюро розслідувань. Позивач вважає, що РГК при ДБР виконує функції суб'єкта владних повноважень, оскільки, зокрема, делегує своїх представників до дисциплінарного органу. При цьому позивач зазначає, що на дату подання позову РГК не була сформована.

Задовольняючи клопотання позивача, суд зазначив, що на вказаній стадії судового процесу, тобто на стадії підготовчого провадження, враховуючи право позивача заявляти до певних осіб вимоги, які він вважає такими, що підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, суд, не оцінюючи та не обговорюючи на цій стадії процесу статус, функції та повноваження РГК при ДБР та власне установчих зборів, вважає за можливе залучити до участі у справі відносно першої позовної вимоги Раду громадського контролю в якості відповідача у справі. Суд звернув увагу на те, що оцінка статусу, функцій та повноважень РГК при ДБР та установчих зборів буде надана за результатами розгляду справи по суті, дослідження доказів у справі, заслуховування представників учасників справи, тобто за результатами з'ясування всіх обставин у справі та суті оскаржуваних рішень.

У підготовчому засіданні 02.10.2018 ухвалено про закриття підготовчого засідання та призначення справи до розгляду по суті на 08.11.2018.

У судове засідання 08.11.2018 не з'явився відповідач-2, який подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Уповноважені представники Відповідача-3 у дане судове засідання також не з'явилися. Між тим, повістка про виклик надіслана за адресом місцезнаходження цього відповідача та вручена за цим адресом 08.10.2018. Враховуючи наведене, справу розглянуто без участі представників відповідча-3 на підставі п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

30 березня 2018 року проведено засідання Установчих зборів з формування складу Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань, про що складено Протокол № 1. Відповідно до цього протоколу, голова установчих зборів - ОСОБА_20., секретар - ОСОБА_23

Порядок денний: про проведення додаткової ідентифікації осіб, зареєстрованих для участі у засіданні установчих зборів з формування складу РГК при ДБР; про обрання складу ади Громадського контролю при ДБР, шляхом рейтингового голосування за осіб, кандидатури яких внесені громадськими об'єднаннями, які особисто присутні на установчих зборах; про розгляд пропозиції щодо надання слова кожному з кандидатів для короткої презентації щодо себе; про розгляд пропозиції щодо внесення уточнень до процедури обрання до складу РГК при ДБР; про затвердження переліку делегатів зі списку у бюлетені, які вибули; при прийняття рішення про затвердження завершення голосування та початок підрахунку голосів («за» - 60, проти - « 0», «утримались» - « 0», - «рішення прийнято»).

З протоколу вбачається, що Головою установчих зборів оголошено Протокол № 1 засідання лічильної комісії установчих зборів з обрання членів РГК при ДБР від 30.03.2018.

Головою Установчих зборів оголошено склад обраної на установчих зборах Ради Громадського контролю при Державному бюро розслідувань. Так, до РГК при ДБР обрано 15 осіб.

До цього Протоколу № 1 надано Протокол засідання Лічильної комісії Установчих зборів з обрання членів Ради громадського контролю при державному бюро розслідувань від 30.03.2018. Відповідно до цього протоколу, присутні: голова, секретар та п'ять членів лічильної комісії. З цього протоколу вбачається: затвердження прийняття від робочої групи з обрання членів РГК при ДБР невикористаних бюлетенів в кількості 9 штук; прийняття штампу «вибув». Крім того, затверджено результати голосування з обрання голови Установчих зборів: ОСОБА_21 - «за» - 10 голосів; ОСОБА_20. - «за» 49 голосів; ОСОБА_1 - «за» 12 голосів; ОСОБА_22 - «за» 3 голоси. Затверджено результати голосування з обрання ОСОБА_20 Головою Установчих зборів - «за» 62 голоси. Затверджено результати голосування з обрання Секретаря Установчих зборів - «за» ОСОБА_23 62 голоси.

Крім іншого, відповідно до вищезгаданого протоколу лічильної комісії, затверджено список кандидатів, що вибули, затверджено пропозицію Голови зборів завершити голосування та почати підрахунок голосів, затверджено результати голосування за склад Ради Громадського контролю при ДБР. Зокрема, з цього протоколу вбачається, що за позивача віддано 11 голосів, що виявилось недостатнім вважати позивача обраним до ГРД при ДБР. При цьому, «за» - 4 голоси членів лічильної комісії, «проти» - 3 голоси, до протоколу додано три окремих думки.

У взаємозв'язку з наведеним, слід наголосити на тому, що у даному випадку, як вже зазначалося, позивачем оскаржується саме рішення Установчих зборів з формування РГК при ДБР, тобто дії/рішення - до власне формування самої РГК та, відповідно, предметом оскарження/розгляду у даній справі не є дії/рішення самої РГК.

У зв'язку з цим, для цілей розгляду даної справи, зокрема, в частині щодо визнання недійсним та скасування рішення засідання Установчих зборів з формування складу РГК, є визначальним встановлення статусу Установчих зборів, учасників зборів, характеру та правової природи спірного рішення, характеру спірних відносин, у тому числі - для цілей вирішення питання щодо належності даного спору до юрисдикції адміністративних судів.

В контексті наведеного слід зазначити, що відповідно до положень статті 12 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» («Рада громадського контролю при Державному бюро розслідувань») з метою забезпечення прозорості та цивільного контролю за діяльністю при Державному бюро розслідувань утворюється Рада громадського контролю у складі 15 осіб, яка формується на засадах відкритого та прозорого конкурсу.

До складу Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань не можуть входити: 1) особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування; 2) особи, які були працівниками правоохоронних органів упродовж попередніх двох років (незалежно від тривалості); 3) особи, близькі особи яких були працівниками Державного бюро розслідувань упродовж попередніх двох років (незалежно від тривалості).

Положення про Раду громадського контролю та порядок її формування затверджуються Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 12 Закону).

Відповідно до п. 1 Положення про Раду громадського контролю при Державному бюро розслідувань, затвердженого постановою КМ України від 20 грудня 2017 р. № 1086, Рада громадського контролю при Державному бюро розслідувань є колегіальним консультативно-дорадчим органом, що утворюється відповідно до Закону України "Про Державне бюро розслідувань" для забезпечення прозорості та цивільного контролю за діяльністю Державного бюро розслідувань.

Оскільки у даному випадку спір стосується саме процесу формування РГД та проведення у зв'язку з цим Установчих зборів з обрання членів РГК, рішення яких оскаржується, слід зазначити, що Порядок формування складу Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань затверджений постановою КМ України від 20 грудня 2017 р. № 1086 (далі - Порядок № 1086).

Цей Порядок визначає процедуру формування складу Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань.

Так, склад Ради формується за результатами конкурсу, проведеного під час установчих зборів Ради (далі - установчі збори) шляхом рейтингового голосування за осіб, кандидатури яких внесені громадськими об'єднаннями (далі - делеговані особи), які особисто присутні на установчих зборах (п. 2 Порядку).

В установчих зборах беруть участь делеговані особи від громадських об'єднань, що діють відповідно до Закону України "Про громадські об'єднання" та протягом не менше двох років до дня подання документів для участі в конкурсі провадять діяльність з питань, пов'язаних із правозахисною діяльністю. Цілі і завдання такої діяльності повинні бути підтверджені установчими документами відповідного громадського об'єднання (п. 5 Порядку).

Порядок проведення установчих зборів визначається Директором Державного бюро розслідувань. Під час проведення установчих зборів, які відкриває уповноважена особа, з числа делегованих осіб обирається лічильна комісія, голова установчих зборів та секретар (п. 12 Порядку).

Рішення установчих зборів оформлюється протоколом, який складається після закінчення установчих зборів, підписується головою установчих зборів і секретарем та передається до Державного бюро розслідувань (п. 13. Порядку).

У свою чергу, наказом директора ДБР від 23.02.2018 року № 17, який зареєстровано в МЮ України 07.03.2018 р. за № 277/31729 затверджено Порядок проведення установчих зборів з формування Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань (далі - Порядок № 17).

Крім іншого, вказаним Порядком передбачено, що Голова та секретар установчих зборів обираються відкритим голосуванням з числа зареєстрованих учасників установчих зборів.

Рішення установчих зборів приймається більшістю голосів від загальної кількості зареєстрованих учасників установчих зборів.

Персональний склад Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань визначається установчими зборами та складає 15 осіб.

Рада громадського контролю вважається сформованою, якщо до її складу обрано п'ятнадцять осіб з числа учасників установчих зборів.

Рішення установчих зборів оформлюються протоколом засідання установчих зборів, який складається секретарем установчих зборів після закінчення установчих зборів, підписується головою установчих зборів і секретарем та передається до Державного бюро розслідувань (п. 12 Порядку №17).

В контексті наведеного слід зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому, зокрема: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 4 КАС України відповідач - суб'єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Відповідно до положень пунктів 1, 9, 10 ч. 1 ст. 19 КАС України (параграфу 1 «Предметна юрисдикція» Глави 2 «Адміністративна юрисдикція») юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов'язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб.

Водночас, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) громадського об'єднання, саморегулівної організації віднесені до його (її) внутрішньої діяльності або виключної компетенції, крім справ у спорах, визначених пунктами 9, 10 частини першої цієї статті.

Відтак, юрисдикцією суду є сукупність повноважень суду щодо розгляду та вирішення справ.

Ознаки «юридичного спору» в контексті юрисдикції адміністративного суду визначено, як зазначено вище, у п. 2 ч. 1 ст. 4 та ст. 19 КАС України.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин, в яких хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відтак, під час визначення предметної юрисдикції справ, слід виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі, а також - статусу учасників справи.

У даному випадку, з наведеного у сукупності вбачається, що Установчі збори з обрання членів РГД є зборами представників громадських об'єднань (громадських організацій, громадських спілок), які вочевидь, як у сукупності - у складі Установчих зборів, так і кожний окремо, не є суб'єктами владних повноважень та не здійснюють публічно-владних управлінських функцій, як і власне Установчі збори. Рішення Установчих зборів є актом, прийнятим представниками громадських об'єднань та не має жодних ознак рішення суб'єкта владних повноважень. Обрання Установчими зборами членів РГД за наведених обставин справи та правового регулювання не є формуванням складу суб'єкта владних повноважень, рішення Установчих зборів є лише підставою для формування самої РГД, яка на стадії її формування взагалі не здійснює будь-яких функцій.

Визначена позивачем особа відповідача за вимогами щодо скасування рішення Установчих зборів, а саме - РГК при ДБР, у цих відносинах не здійснює будь-яких функцій, у тому числі і публічно-владних управлінських функцій, у тому числі - відносно позивача. Рада створюється лише надалі з обранням Установчими зборами членів РГК при ДБР та надалі виконувані функції цієї Ради не є предметом оцінки у даній справі.

Відтак, виходячи з предмету та підстав позову, в частині визнання недійсним та скасування рішення Установчих зборів, оформлене протоколом № 1 від 30.03.2018, суб'єктного складу осіб, що беруть участь у справі відносно цієї вимоги, даний спір у наведеній вище частині, виходячи з правил предметної юрисдикції (юрисдикції адміністративних судів), визначених ст. 19 КАС України, не належить до юрисдикції адміністративного суду та, враховуючи положення ч. 3 ст. 124 Конституції України, - до судової юрисдикції взагалі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. При цьому, поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» варто тлумачити в більш ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується спорів, що не підлягають розгляду саме в порядку адміністративного судочинства, спорів, які взагалі не підлягають судовому розгляду, а також спори стосовно яких законом встановлені імперативні вимоги щодо суб'єктного складу.

Відтак, враховуючи вищевикладене у сукупності, провадження у справі підлягає закриттю в частині вимог щодо визнання недійсним та скасування рішення засідання Установчих зборів з формування складу РГК при ДБР від 30.03.2018 № 1, заявлених до РГК при ДБР.

Керуючись положеннями п. 1 ч. 1 ст. 238, ст.ст. 241, 243, 248, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у справі в частині позовних вимог до Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань про визнання недійсним та скасування рішення засідання Установчих зборів з формування складу Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань, що оформлено протоколом № 1 від 30 березня 2018 року.

Копію ухвали про закриття провадження у справі в частині зазначених позовних вимог надіслати учасникам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 238 КАС України ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена в порядку ст.ст. 292-297 КАС України з урахуванням з п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII.

Суддя О.А. Кармазін

Повний текст ухвали суду складено та підписано 12.11.2018.