Справа № 2а-3364/09
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2018-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

06 листопада 2018 року

Київ

справа №2а-3364/09

касаційне провадження №К/9901/3529/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.

за участю: секретаря Жидецької В.В.,

представника позивача Свистун Є.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.01.2014 (головуючий суддя Рибачук А.І., судді: Клюба В.В., Яворський І.О.) у справі №2а-3364/09 за позовом Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про застосування фінансових санкцій,

В С Т А Н О В И В:

Тернопільська об'єднана державна податкова інспекція звернулась до суду з адміністративним позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, в якому просила застосувати до відповідача фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 8000 мінімальних заробітних плат з конфіскацією грального обладнання та стягнути в дохід Державного бюджету України в особі Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції штраф у розмір 5952000,00грн. з конфіскацією грального обладнання.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 28.01.2010 позов задоволено частково. Застосовано до суб'єкта підприємницької діяльності Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 8000 мінімальних заробітних плат, стягнувши на користь Державного бюджету України в особі Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції штраф у розмірі 5200000,00грн. з конфіскацією вилученого у грального обладнання - п'яти системних блоків ПК та п'яти моніторів з перерахуванням до Державного бюджету України 3982.00грн. незаконно отриманого доходу.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду міста Києва від 23.01.2014 рішення суду першої інстанції скасовано, прийнято нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Тернопільська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Тернопільській області подала касаційну скаргу, в якій просила постанову Львівського апеляційного адміністративного суду міста Києва від 23.01.2014 скасувати, залишити в силі постанову суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, зокрема зазначає, що судом не надано належної оцінки обставинам справи.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Так, частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що факт порушення відповідачем вимог Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» є доведеним, у зв'язку з чим до нього підлягають застосуванню санкції у вигляді штрафу у розмірі восьми тисяч мінімальних заробітних плат з конфіскацією грального обладнання.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що контролюючим органом не доведено організацію відповідачем грального бізнесу.

Суд касаційної інстанції не погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Згідно з пунктами 1 та 2 статті 1 Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» гральний бізнес - діяльність з організації та проведення азартних ігор у казино, на гральних автоматах, у букмекерських конторах та в електронному (віртуальному) казино, що здійснюють організатори азартних ігор з метою отримання прибутку; азартна гра - будь-яка гра, умовою участі в якій є внесення гравцем ставки, що дає змогу отримати виграш (приз), і результат якої повністю або частково залежить від випадковості. До азартних ігор не відносяться:

організація та проведення лотерей;

організація та проведення творчих конкурсів, спортивних змагань тощо, незважаючи на те передбачається чи не передбачається їх умовами грошовий або майновий виграш;

гра в більярд, гра в кеглі (боулінг) та інші ігри, які проводяться без одержання гравцем призу (виграшу);

гра на гральних автоматах типу «кран-машина» (двокоординатні автомати), де як виграш (приз) гравець отримує виключно матеріальні речі (іграшки, цукерки тощо);

розіграші на безоплатній основі з рекламуванням (популяризацією) окремого товару, послуги, торгової марки, знаків для товарів і послуг, найменування або напрямів діяльності суб'єктів господарювання, комерційної програми з видачею виграшів у грошовій або майновій формі;

розіграші у вигляді конкурсів (ігор, вікторин), умови яких передбачають безоплатне набуття особою статусу її учасника та отримання учасником, який виявив кращі особисті знання та вміння, виграшів у грошовій або майновій формі за особисту перемогу;

розіграші на безоплатній основі для розважальних, благодійних або пізнавальних цілей.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» до суб'єктів господарювання, які організовують і проводять на території України азартні ігри, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі вісім тисяч мінімальних заробітних плат з конфіскацією грального обладнання, а прибуток (дохід) від проведення такої азартної гри підлягає перерахуванню до Державного бюджету України.

Застосування фінансових санкцій, зазначених у частині першій цієї статті, здійснюється за рішенням суду, ухваленим за позовом органів державної податкової служби.

Таким чином, санкції за порушення вимог Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» можуть бути застосовані до суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність з метою створення умов для здійснення будь - якої гри, умовою участі в якій є внесення гравцем ставки, що дає змогу отримати виграш (приз), і результат якої повністю або частково залежить від випадковості та видачі цих виграшів (призів) учасникам азартних ігор. Крім того, суб'єкти підприємницької діяльності мають здійснювати діяльність з організації і проведення азартних ігор з метою отримання прибутку.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно рапорту начальника головного відділення податкової міліції Тернопільської ОДПІ ОСОБА_3. 26 жовтня 2009 року працівниками ГВПМ Тернопільської ОДПІ виявлено надання послуг у сфері грального бізнесу у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1, що орендується Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2. В даному комп'ютерному клубі здійснювався прийом готівкових коштів, переведення їх в електронні гроші та надання можливості брати участь у азартних іграх через мережу Інтернет.

Судом першої інстанції також встановлено, що оперуповноваженим ГВ ПМ Тернопільської ОДПІ ОСОБА_5. були оплачені кошти у розмірі 50грн. адміністратору клубу ОСОБА_6 для проведення гри. Зазначені кошти були переведенні в електронні гроші для проведення азартної гри «Fruict Coctail» в мережі Інтернет на веб-сайті «1 colizeum», за результатами гри отриманол виграш у розмірі 20грн.

Факт здійснення азартної гри підтверджено поясненнями допитаних як свідків у судовому засіданні ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_3., ОСОБА_8 та ОСОБА_9, а також письмовими поясненнями, наданими податковому органу особами - ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_11 щодо надання їм ФОП ОСОБА_2 послуг у сфері грального бізнесу у АДРЕСА_1

Отже, висновок суду першої інстанції про доведеність факту здійснення відповідачем діяльності з проведення азартних ігор та відповідно наявність підстав для задоволення позовних вимог є правильним.

Відповідно до статті 352 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Оскільки суд апеляційної інстанції не звернув уваги на зазначені обставини і без достатніх підстав скасував обґрунтовану та законну постанову суду першої інстанції, то постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.01.2014 підлягає скасуванню із залишенням у силі постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 28.01.2010.

Керуючись статтями 341, 349, 352, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.01.2014 у справі №2а-3364/09 скасувати, залишити в силі постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 28.01.2010.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Т.М. Шипуліна

Л.І. Бившева ,

В.В. Хохуляк,

Судді Верховного Суду