Справа № 766/2659/18
Суддя: Ус О. В.
Дата ухвалення: 2018-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/2659/18

Пров. №2-а/766/786/18

12 листопада 2018 року м.Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області

у складі: головуючого - судді Ус О.В.,

секретар Неменко Ю.М.,

з участю представника позивача - адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в залі судових засідань міського суду позовну заяву ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в м. Херсоні Департаменту патрульної поліції, рядової поліцейської роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області Некряч Вікторії Володимирівни про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

16.02.2018 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив визнати незаконною та скасувати постанову серії БР № 893765 від 12.02.2018 р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що 12.02.2018 р. його притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 9.2 б ПДР за ч.2 ст. 122 КУпАП. Вказав, що він рухався в м.Херсоні по вул. 40 років Жовтня, 145, о 11-10 год. згідно правил дорожнього руху, та коли на його полосі руху виникла велика яма, об'їхав при цьому не перестроюючись в інший ряд, не повертав, не робив розвороту, а відтак не порушував п. 9.2 б ПДР. Про це він говорив працівникам патрульної поліції, але вони, в порушення вимог ст. 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не склали, обставини не з'ясували, розглянули справу на дорозі.

Провадження у справі відкрито 19.02.2018 року суддею Херсонського міського суду Херсонської області Гавриловим Д.В., розгляд справи призначений на 30.05.2018 р.

21.03.2018 р. від Управління патрульної поліції в м.Херсоні Департаменту Патрульної поліції до суду надійшов диск з відео файлом № , як доказ вчинення правопорушення.

За розпорядженням керівника апарату суду № 01-09/1493/18 від 02.10.2018 р. справа передана на повторний автоматизований розподіл, яким визначено головуючого суддю Ус О.В.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.10.2018р. справа прийнята до провадження, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження на 30.10.2018р., яке було відкладено за заявою представника відповідача на 12 листопада 2018 р.

Відповідач Некряч В.В., представник Департаменту патрульної поліції та позивач ОСОБА_2. в судове засідання не з'явилися - про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про поважність причин неявки не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, внаслідок чого суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у їх відсутність за приписами ч.3 ст. 268 КАС України.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов в повному обсязі та дав пояснення, аналогічні викладеним у позові. Зазначив, що позивач не збирався здійснювати маневр повороту, а здійснив об'їзд ями, правил дорожнього руху не порушував, все це він пояснив, але йому не дали можливість написати пояснення, а розглянули справу на дорозі, грубо порушив його права.

Суд, заслухавши вступне слово представника позивача, дослідив подані сторонами докази, встановив наступні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

12 лютого 2018 року поліцейським роти №1 батальйону УПП в Херсонській області ДПП рядовим поліції Некряч В.В. складено постанову серії БР №893765 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою встановлено, що 12.02.2018 року о 11-10 год. в м. Херсоні, вул. 40 років Жовтня, 145, водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом Fiat Doblo, державний номер НОМЕР_1, при перестроюванні ліворуч не ввімкнув сигнал світлового покажчика повороту, чим порушив п. 9.2 б Правил дорожнього руху України, та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Застосовано до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. (арк. справи 6).

В судовому засіданні переглянуто відеофайл з нагрудної камери поліцейського №, де чітко зафіксовано транспортний засіб позивача, який рухається по вулиці, яка має пошкодження у вигляді ям різного діаметру, спочатку у правому ряду дороги, а потім змінює напрямок у бік лівої смуги без ввімкнення сигналу світлового покажчика повороту, в цей час патрульна машина поліції видає звуковий сигнал, щодо зупинення транспортного засобуі. Позивач надає документи та пояснює, що об'їжджав яму.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

На підставі ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За п. 1.3. Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР України), учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Згідно п. 9.2 б ПДР України, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідно до ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з статтею 31 Закону №580-VIII поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Суд звертає увагу, що Правилами дорожнього руху передбачена обов'язкова вимога щодо увімкнення покажчика повороту для більш точного визначення моменту початку і кінця подачі попереджувального сигналу в населених пунктах і за їхніми межами. Водій зобов'язаний в процесі руху інформувати інших учасників дорожнього руху про свої маневри за допомогою попереджувальних сигналів.

Суд вважає, що об'їзд ями, як ї об'їзд будь-якої іншої перешкоди (наприклад, транспортного засобу) є фактичною зміною напрямку руху - транспортний засіб не рухається прямолінійно, а змінює напрямок, а тому водій зобов'язаний попередити про це інших учасників руху.

Таким чином, на підставі належних та допустимих доказів, в судовому засіданні підтверджено, що встановлені суб'єктом владних повноважень обставини справи про адміністративне правопорушення щодо факту зміни позивачем при керуванні транспортним засобом напрямку руху при об'їзді ями на дорозі без ввімкнення сигналу світлового покажчику мали місце 12 лютого 2018 року, а аргументи позивача з цього приводу є не обґрунтованими.

Законом України від 14 липня 2015 року №596-УІІ "Про внесення змін де деякий законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" ст. 258 КУпАП було доповнено новою частиною, якою розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

Так, відповідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема і передбачених частиною першою, другою і третьою статті 122, статтями 124-1 - 126.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за N 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, N 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Враховуючи наведене, у відповідача відсутній обов'язок складати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП, а тому аргументи позивача з цього приводу не приймаються. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постановах від 01.08.2018р. у справі №209/1023/17 та у справі №161/3799/16-а від 11.07.2018р.

У висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України (далі - НКР) щодо застосування положень статті 258 КУпАП під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП (далі - Висновок) зазначено, що випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноваженими на те особами на місці вчинення правопорушення визначені статтею 258 КУпАП, в інших випадках справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення, відповідно до статті 276 КУпАП.

При цьому варто звернути увагу на те, що словосполучення «на місці вчинення правопорушення», яке містяться у статті 258 КУпАП та словосполучення «за місцем вчинення правопорушення», вжитого у статті 276 КУпАП мають різний правовий зміст.

Зазначену проблему аналізував Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначено, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

У згаданому Висновку НКР дійшла висновку: під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП, положення статті 258 КУпАП не застосовуються; винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним.

Такий висновок НКР ґрунтувався на тому, що положення статті 258 КУпАП не розповсюджувалися на статтю 122 КУпАП.

Окрім того, проаналізувавши п. 2.3 наведеного вище рішення Конституційного Суду України, суд дійшов висновку, що Конституційний Суд, говорячи про порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП, мав на увазі виключно випадки застосування скороченого провадження у справах, на які не розповсюджуються вимоги статті 258 КУпАП.

Однак, вже після прийняття Конституційним Судом зазначеного рішення, норми КУпАП та, зокрема, статті 258 зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджено вимоги ч. 4 статті 258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, Висновку, рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР (стаття 122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.

При цьому, положення ст.ст. 278, 279 КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки у даному випадку КУпАП передбачає спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

Тобто аргументи позивача в цій частині судом не приймаються.

Положеннями статей 245, 251, 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (тяготіє до кримінального), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Оскільки не виконання вимог п.9.2 ПДР України встановлена відеозаписом з нагрудної камери, заперечення позивача були заслухані інспектором поліції, складення протоколу про адміністративне правопорушення в конкретній справі не передбачене, розгляд справи проведений у відповідності до вимог законодавства, суд приходить до висновку про правомірність дій інспектора поліції щодо складення постанови.

Інспектором застосований мінімальний штраф, передбачений санкцією статті 122 ч.2 КУпАП.

За приписами ч.3 ст. 286 КАС України у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності адміністративним судом не вирішується питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд може визнати протиправним та скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити у цьому. Суди не вправі підміняти собою державні органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством.

Суд, в даному випадку, не розглядає справу про адміністративне правопорушення, не виносить рішення за результатами розгляду цієї справи, не вирішує питання про застосування стягнення за вчинене правопорушення, а, як було зазначено вище, лише перевіряє законність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у таких справах.

Разом з тим, за своїм змістом стаття 286 КАС України передбачає можливість зміни заходу стягнення на легше за наявності відповідних для цього обставин в межах статті, проте не передбачає повноважень суду, який розглядає публічно-правовий спір, звільняти особу від відповідальності за наявності безпосередньої вини за вчинення правопорушення у зв'язку з його малозначністю.

Таким чином, суд встановивши обставини справи та, перевіривши їх належними та допустимими доказами, приходить до висновку, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП є доведеним, а дії інспектора патрульної поліції щодо складення відносно позивача постанови про його притягнення до адміністративної відповідальності правомірними.

З огляду на наведене, в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Судові витрати по справі відсутні.

Рішення складено в повному обсязі у нарадчій кімнаті 12 листопада 2018 року.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 268, 271, 286, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в м.Херсоні, рядової поліцейської роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області Некряч Вікторії Володимирівни про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з дня його проголошення до П'ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. В. Ус