Справа № 826/16990/16
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2018-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 листопада 2018 року

Київ

справа №826/16990/16

касаційне провадження №К/9901/60498/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.

розглянув матеріали касаційної скарги Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.01.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 09.08.2018 у справі №826/16990/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю авіаційно-транспортне агентство "КРУНК" до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю авіаційно-транспортне агентство "КРУНК" у листопаді 2016 року звернулося до адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування рішень від 18.08.2016 № , яким за затримку на 34 календарні дні сплати грошового зобов'язання в сумі 773106грн. позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20 %, що складає 154621,20грн. з податку на прибуток та № , яким за затримку на 1 та 6 календарних днів сплати грошового зобов'язання в сумі 80790грн. позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10 %, що складає 8079грн. з податку на прибуток.

Окружний адміністративний суд м. Києва рішенням від 24.01.2018 позовні вимоги задовольнив.

Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 09.08.2018 рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.01.2018 залишив без змін.

Державна податкова інспекція у Печерському районі Головного управління ДФС у м.Києві 21.08.2018 звернулася до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою, в якій просила скасувати рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.01.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 09.08.2018, прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, зокрема статті 126 Податкового кодексу України.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Частиною шостою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності.

Такий перелік не є вичерпним.

Зі змісту пункту 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) можна зробити висновок про те, що суд має право віднести до категорії справ незначної складності справу, яка не передбачена у вищезазначеному переліку, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017), а також через складність та інші обставини.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Системний аналіз вищезазначених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмету доказування, складу учасників та інших обставин, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, а також крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що предметом позову у справі №826/16990/16 є вимоги про визнання протиправними та скасування рішень від 18.08.2016 № , яким за затримку на 34 календарні дні сплати грошового зобов'язання в сумі 773106грн. позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20 %, що складає 154621,20грн. з податку на прибуток, №, яким за затримку на 1 та 6 календарних днів сплати грошового зобов'язання в сумі 80790грн. позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10 %, що складає 8079грн. з податку на прибуток.

Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги, виходили з того що, податкові зобов'язання з податку на прибуток позивачем сплачувалися наступним чином: 11.03.2015 сплачено 8031,01грн., згідно платіжних доручень №3319, №3320, №3416; 12.03.2015 сплачено 8000грн., згідно з платіжним дорученням №101 від 12.03.2015. Суди дійшли висновку про необґрунтованість висновків відповідача щодо порушення терміну сплати грошового зобов'язання в частині сплачених 8000грн., оскільки термін сплати грошових зобов'язань, згідно декларації з податку на прибуток за 2014 рік, закінчується 12.03.2015.

Випадків, які б виключали можливість застосування положень частини другої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, не вбачається. У касаційній скарзі таких застережень не міститься.

Отже, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 09.08.2018, ухвалена за результатами апеляційного перегляду рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.01.2018 у справі щодо визнання протиправними та скасування рішень від 18.08.2016 № , яким за затримку на 34 календарні дні сплати грошового зобов'язання в сумі 773106грн. позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20 %, що складає 154621,20грн. з податку на прибуток, № , яким за затримку на 1 та 6 календарних днів сплати грошового зобов'язання в сумі 80790грн. позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10 %, що складає 8079грн. з податку на прибуток, не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити Державній податковій інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.01.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 09.08.2018 у справі №826/16990/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю авіаційно-транспортне агентство "КРУНК" до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування рішень.

2. Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду Т.М.Шипуліна Л.І.Бившева В.В.Хохуляк