Справа № 683/2064/17
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2018-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 683/2064/17

Головуючий у 1-й інстанції: Завадська О.П.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

06 листопада 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Лебедюка М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 22 лютого 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Старокостянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області про визнання рішення протиправним, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в серпні 2017 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області із позовом до Старокостянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області про визнання рішення протиправним, зобов'язання вчинити дії.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 22.02.2018 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 22.02.2018 року скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з'ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Позивач заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, позивач - ОСОБА_2 має загальний трудовий стаж, який складає 29 років 1 місяць 2 дні.

Трудовий стаж позивача на посаді монтажника та муляра, тобто на роботах із шкідливими і важкими умовами праці відповідно до Списку №2, який надає право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно з п. "б" ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", складається з наступних періодів:

- з 18.03.1981 по 23.09.1982 в будівель-монтажному управлінні - 350, що складає 1 рік 6 місяців 6 днів;

- з 18.03.1983 по 31.03.1986 в Старокостянтинівській ПМК-221, що складає 3 роки 14 днів;

- з 01.04.1986 по 01.11.1991 в Старокостянтинівській ПМК-221, що складає 5 років 7 місяців 1 день;

- з 02.11.1991 по 26.04.1996 в Старокостянтинівській МПМК-31, що складає 4 роки 5 місяців 25 днів;

- з 14.07.2004 по 04.05.2005 у відкритому акціонерному товаристві "Домобудівний комбінат", що складає 9 місяці 21 день.

25.08.2015 року позивачу виповнилось 55 років, у зв'язку з чим він звернувся до відповідача за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах.

Листом від 23.11.2015 року за № 11895/03 відповідач відмовив йому в призначенні такої пенсії через відсутність довідок уточнюючих пільговий характер роботи та документів про атестацію робочого місця.

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в ході судового розгляду підтверджено право позивача на призначення пенсії відповідно до п. "б" ч. 1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Пунктом "б" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-Х11(далі - Закон №1788-Х11) встановлено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Статтею 62 Закону №1788-Х11 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пунктів 1 та 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно із вимогами пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Порядком застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383(далі - Порядку) встановлено, що до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Згідно п. 4.1 та 4.5 Порядку, при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992 року (дата набрання чинності Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, який затверджений постановою КМУ від 01.08.1992 року №442), відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене результатами атестації.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та розробленими на виконання Постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 01.09.1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до пунктів 1 і 2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року № 442 (набрала чинності з 21.08.1992 року) на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому проводиться атестація; основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Розділом ХХІХ Списку № 2 виробництв, цехів, професій та посад з важкими умовами праці, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року, та розділом XXVII Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року №36, робота на посаді монтажника і муляра дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Після набрання чинності 21.08.1992 постановою Кабінету Міністрів України №442 від 01.08.1992, якою затверджений Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці, відсутність атестації робочих місць не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Отже, за відсутності атестації робочих місць до пільгового стажу зараховуються періоди роботи із шкідливими умовами праці до 21.08.1992 включно.

Встановлено, що позивач з 02.11.1991 по 26.04.1996 року працював в Старокостянтинівській МПМК -31, яка була ліквідована і будь-які документи, в тому числі щодо проведення чи не проведення атестації робочих місць не збереглися.

Дані обставини підтверджуються: паспортними даними позивача; копією трудової книжки; листом Старокостянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області № 7963/03 від 21.06.2017 року; протоколом № 634 від 16.06.2017 року; пенсійною справою; показаннями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5

Враховуючи вищевикладене, відповідачем безпідставно не зараховано до пільгового трудового стажу позивача період роботи з 18.03.1981 по 23.09.1982 року (1 рік 6 місяців 6 днів) в будівельно - монтажному управлінні - 350, з 18.03.1983 по 31.03.1986 року (3 роки 14 днів) в Старокостянтинівському ПМК - 221, з 01.04.1986 по 01.11.1991 року (5 років 7 місяців 25 днів) в Старокостянтинівському ПМК - 221, з 02.11.1991 по 21.08.1992 року (9 місяців 19 днів) в Старокостянтинівському МПМК -31, що в загальному становить 11 років 4 дні.

Таким чином, оскільки позивач досягнув 55 років, має загальний стаж роботи більше 29 років і з них 15 років 5 місяців 7 днів на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2, він набув право на призначення пільгової пенсії за віком згідно з п. "б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що позивач, досягнувши, на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, віку 55 років, маючи достатній загальний стаж роботи та з урахуванням встановленого судом спеціального стажу роботи, що є достатнім для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, мав право на її призначення. На підставі викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення позовних вимог.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи наведені апелянтом аргументів, суд апеляційної інстанції вважає, що вказані доводи, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, у апеляційній скарзі не зазначено.

Водночас, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 22 лютого 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Курко О. П. Совгира Д. І.