Справа № 0540/7975/18-а
Суддя: Буряк І. В.
Дата ухвалення: 2018-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2018 р. Справа№0540/7975/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Буряк І.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Великоновосілківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85500, Донецька область, смт. Велика Новосілка, вул. Центральна, 103 ), про визнання неправомірною відмову здійснити нарахування пенсії, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Великоновосілківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області відповідно до тексту позову позивач просить: визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Мар'їнському районі Донецької області від 06.квітня 2018 року №1547 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення"; зобов'язати Великоновосілківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області з урахуванням підтвердженого пільгового стажу в періоди роботи з 27.12.1983 року по 06.08.1984 року, з 08.02.1986 року по 31.12.2000 року, з 19.11.2011 року по 31.12.2001 року, з 16.09.2002 року по 31.12.2002 року, з 24.11.2003 року по 31.12.2003 року, з 05.12.2004 року по 31.12.2004 року, з 02.08.2005 року по 28.02.2017 року, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.02.2018 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. "б" ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що останній 28 лютого 2018 року звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком згідно п. б ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». 06 квітня 2018 року відповідачем прийнято рішення № 1547, яким відмовлено у призначенні пенсії через відсутність пільгової довідки, інформації про роботу у шкідливих умовах протягом повного робочого дня та наказів про проведення атестації робочого місця за даною професією. Вважає, що відповідач таким чином порушує його право на призначення пенсії встановлено законом.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04 вересня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Згідно з нормами статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

В установлений судом строк, відповідачем через відділ документообігу та архівної роботи Донецького окружного адміністративного суду надано відзив на позовну заяву позивача, в якому останній заперечує проти задоволення заявлених вимог. Свою позицію відповідач вмотивовував тим, що періоди роботи позивача з 27.12.1983 року по 06.08.1984 року, з 08.02.1986 року по 31.12.2000 року, з 19.11.2011 року по 31.12.2001 року, з 16.09.2002 року по 31.12.2002 року , з 24.11.2003 року по 31.12.2003 року, з 05.12.2004 року по 31.12.2004 року, з 02.08.2005 року по 28.02.2017 року на ПАТ «Харцизський трубний завод» не можливо зарахувати до пільгового стажу роботи згідно записів в трудовій книжці через відсутність уточнюючої довідки, інформації про роботу в шкідливих умовах протягом повного робочого дня, також наказів про атестації робочих місць. Відповідачем зазначено, що відсутність підтвердження цих обставин не породжує права на зарахування пільгового стажу та призначення пенсії на пільгових умовах згідно до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

23 лютого 2018 року позивач звернувся до Великоновосілківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. До заяви були додані наступні документи: паспорт, ідентифікаційний код та їх копії; трудова книжка; диплом. Крім вищезазначеного позивачем надано довідку № 4.2-22/45 від 16.02.2018 року про підтвердження пільгового стажу роботи на ПрАТ «Харцизький трубний завод» за період роботи з 27.12.1983 року по 16.03.2017 року, а також копії наказів про атестацію робочих місць: №445 від 29.12.2000 року, №300 від 07.12.1994 року, вказана довідка та копії наказів про атестацію робочих місць відповідачем не прийнято до уваги.

Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 працював на ПАТ «Харцизький трубний завод» з 27.12.1983 року по 06.08.1984 року різником холодних труб 4 розряду, з 21.10.1986 року переведений пресувальником на випробування труб 3 розряду того ж цеху, з 01.07.1987 року переведений на 4 розряд пресувальника на випробування труб, з 18.04.2003 року пресувальником на випробуванні труб і балонів 4 розряду гідравлічних пресів дільниці остаточного контролю , з 01.04.2006 року переведений пресувальником на випробуванні труб балонів 4 розряду двошовного потіку гідравлічні преси дільниці остаточного оброблення та здачі труб основні виробничі дільниці ТЕЗЦ-2, 16.03.2017 року звільнений.

Рішенням відповідача № 1547 від 06 квітня 2018 року позивачу було відмовлено в призначенні пенсії та зазначено, що заявник не має необхідного пільгового стажу для призначення пільгової пенсії, який згідно з розрахунком складає 4 роки 10 місяців 8 днів. Загальний стаж роботи позивача складає 34 роки 11 місяців 08 днів.

Період роботи на ВАТ «Харцизький машинобудівельний завод» з 27.12.1983 року по 06.08.1984 року, з 08.02.1986 року по 31.12.2000 року, з 19.11.2001 року по 31.12.2001 року, з 16.09.2002 року по 31.12.2002 року , з 24.11.2003 року по 31.12.2003 року, з 05.12.2004 року по 31.12.2004 року, з 02.08.2005 року по 28.02.2017 не зараховано до пільгового стажу роботи, оскільки відсутня уточнююча довідка, інформація про роботу в шкідливих умовах протягом повного робочого дня та накази про атестації робочих місць.

Позивач, вважаючи, що він має достатньо стажу роботи за Списком № 2, пільговий характер якого підтверджено трудовою книжкою та уточнюючими довідками, звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. За приписами п. 3 цього Порядку при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Пільговий стаж це період трудової діяльності в шкідливих, небезпечних або специфічних умовах протягом повного робочого дня. Перелік виробництв, робіт, професій, посад і показників, за якими період трудової діяльності може бути віднесений до пільгового стажу, затверджений Постановами Кабінету Міністрів України.

Додатковими критеріями, згідно з якими призначається пенсія на пільгових умовах та застосовуються Списки № 1 і № 2, є:

- відповідність записів у трудовій книжці позивача та найменування Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення;

- документальне підтвердження виконання роботи на протязі повного робочого дня, що є необхідною умовою для призначення пенсії на пільгових умовах;

- документальне підтвердження отримання пільг, доплат, додаткової відпустки за шкідливі умови праці.

Під повним робочим днем розуміють виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менш як 80% робочого часу, встановленого для працівників цього виробництва, професій чи посад, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов'язаних із виконанням певних трудових обов'язків (п. 2 Порядку № 383).

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Пунктом 10 зазначеного Порядку встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку.

Відповідно до пункту 4.4 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчислені стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах встановлено, якщо атестація була вперше проведена після 21.08.97, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.92, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для визнання стажу як пільгового є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться в Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Довідкою № 4.2-22/45 від 16.02.2018 року підтверджено, що позивач працював на ПАТ «Харцизький трубний завод»:

- з 27.12.1983 року по 06.08.1984 року різником холодних труб на дільниці остаточного обробки і здавання труб трубоелектрозварюваного цеху №2 (наказ №1666 від 26.12.1983) з повним робочим днем (затверджений постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 Список № 2, розділ IV, підрозділ 4, пункт «а»);

- з 08.02.1986 року по 20.10.1986 року різником холодних труб на дільниці остаточного обробки і здавання труб трубоелектрозварюваного цеху №2 (наказ №1666 від 26.12.1983) з повним робочим днем (затверджений постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 Список № 2, розділ IV, підрозділ 4, пункт «а»);

- з 21.10.1986 року по 07.12.1999 року та з 29.12.2000 по 08.08.2005 року пресувальником на випробуванні труб на гідравлічних пресах дільниці остаточної обробки та здавання труб трубоелектрозварювального цеху №2 (розпорядження №321 від 20.10.1986 року, №229 від 01.07.1987 року, наказ №60-ОБ від 05.02.1988 року, розпорядження №381 від 18.04.2003 року) Список №2 розділ ІІІ, підрозділ 4 пункт «а», (20404000а-1753б), затвердженого постановою КМУ від 11.03.1994 року №162, по Списку №2, розділ ІІІ підрозділ 4, пункт «а» позиція 3.4а-3а, затвердженому Постановою КМУ від 16.01.2003 року №36. Наказ про атестацію №300 від 07.12.1994 року, №445 від 29.12.2000 року.

Зазначені відомості сформовано на підставі архівних справ, особової картки, відомостей про заробітну плату, наказів про атестацію робочих місць, відомостей персоніфікованого обліку за пільговим стажем.

При цьому у довідці зазначено що з 09.08.2005 року згідно наказу ЗГ №1006 від 09.08.2005 року правом пільгового забезпечення не користується, оскільки робоче місце атестовано на загальних підставах.

Питання належності посад, які обіймав позивач у спірні періоди, до відповідних списків не є спірним у даній справі.

За таких обставин суд дійшов висновку, що документами, що надані відповідачем для підтверджено періоди роботи, які надають право на пільгове забезпечення, а саме з 27.12.1983 року по 06.08.1984 року, з 08.02.1986 року по 20.10.1986 року, з 21.10.1986 року по 07.12.1999 року та з 29.12.2000 по 08.08.2005 року.

З приводу на неможливість врахувати надану уточнюючу довідку та копії наказів про проведення атестації робочих місць, які не були розглянуті через сумніви у їх достовірності, суд зазначає, що відомості у трудовій книжці та у довідці не містять суперечностей та розбіжностей. Не можливість отримання документів засвідчених на території підконтрольній українській владі не може перешкоджати працівникові реалізувати своє право на отримання пенсії на пільгових умовах згідно з п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

У Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки Намібії зазначено, що держави члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконним і недійсним, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад реєстрації народжень, смертей і шлюбів. Так, у справі Лоізіду проти Туреччини (Loizidou v. Turkey 18.12.1986 &да) ЄСПЛ обмежився коротким пунктом посилання на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то, у правах Кіпр проти Туреччини (Cyprus v. Nurkey 10.05/2001) та Мозер проти Республіки Молдови та Росії (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та в подальшої міжнародної практики. При цьому, ЄСПЛ констатував, що Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de fackto та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш смертним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше, означало б зовсім позбавити людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать (Cyprus v. Turkey 10.05.2001Цр ). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі Мозер проти Республіка Молдова та Росії наголосив, що першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої договірної сторони (тобто є окупованою) (Mozer v . the Republic of Moldova and Russia 23022016 Ц 142).

Отже, оскільки право позивача, як право на пенсію, ґрунтується на положеннях Закону України «Про пенсійне забезпечення» ,Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», стандарти ЄСПЛ можуть і повинні бути застосовані до цього випадку.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі Ковач проти України, п.59 рішення у справі Мельниченко проти України, п.50 рішення у справі Чуйкіна проти України тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Таким чином, позивач опинився в ситуації, що відповідно позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.

У відповідності до частини 2 статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Згідно із статтею 21 Конституції України, усі люди є вільними у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Виходячи із зазначеного принципу та гарантування Конституцією судового захисту конституційних прав і свобод, судова діяльність має бути спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких посягань шляхом забезпечення своєчасного та якісного розгляду конкретних справ.

Оцінюючи копію наданої позивачем довідки № 156 від 11.06.2014, виданої підприємством на тимчасово окупованій території України, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, Loizidou V. Turkey,v. Turkey), а також Молдови та Росії (зокрема,v. the Republic of Moldova and Russia,and Others v. Moldova and Russia), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), згідно яких ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Застосовуючи намібійський виняток у справі Кіпр проти Туреччини, ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

За таких обставин суд дійшов висновку про можливість прийняття до уваги довідку № 4.2-22/45 від 16.02.2018 року, яка підтверджує пільгових стаж позивача за Списком № 2, за період . з 27.12.1983 року по 06.08.1984 року, з 08.02.1986 року по 20.10.1986 року, з 21.10.1986 року по 07.12.1999 року та з 29.12.2000 по 08.08.2005 року, а також накази про проведення атестації робочих місць №300 від 07.12.1994 року та №445 від 29.12.2000 року.

Крім того, доказів, які б спростовували факт роботи позивача повний робочий день у шкідливих умовах праці при виконанні гірничих робіт та інших доказів, які підтверджували б не виконання позивачем роботи за зазначеною професією у вищезазначений період до суду не надано.

У відповідності до пункту 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637(далі також Постанова № 637), у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (пункт 3 вказаної Постанови).

Пунктом 17 Постанови № 637 передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв'язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Згідно з частиною 3 статті 44 Закону № 1058-ІV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається дуже великий обсяг прав та обов'язків у органів Пенсійного фонду при вирішенні питання про призначення пенсії та перевірки наявного стажу роботи для її призначення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що пенсійні органи повинні використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об'єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.

За зазначених обставин суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача, а саме: в частині визнання протиправним та скасування рішення управління Пенсійного фонду України в Мар'їнському районі Донецької області від 06.квітня 2018 року №1547 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", та зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1, про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та додані до неї документи з урахуванням висновків суду.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Беручи до уваги сплачений позивачем судовий збір в розмірі 704, 80 грн., позивачу у відповідності до ч.1 ст.139 КАС України належить присудити за рахунок суб'єкта владних повноважень понесені ним судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись: ст.ст.9, 77, 132, 143, 243-246, 263 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Великоновосілківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85500, Донецька область, смт. Велика Новосілка, вул. Центральна, 103 ), про визнання неправомірною відмову здійснити нарахування пенсії, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Мар'їнському районі Донецької області від 06 квітня 2018 року №1547 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Зобов'язати Великоновосілківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.02.2018 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. "б" ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.255 КАС України.

Рішення суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.292, 295, 297 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 05 листопада 2018 року.

Суддя Буряк І. В.