Справа № 766/7726/18
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2018-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2018 р.м.ОдесаСправа № 766/7726/18

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Гомельчук С.В.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді - Димерлія О.О.

суддів - Кравченка К.В., Коваля М.П.,

за участю секретаря - Сінчі А. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Херсонської міської ради на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 18 червня 2018 року у справі за адміністративним позовом Херсонської міської ради до Суворовського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року Херсонська міська рада звернулась до суду з адміністративним позовом до Суворовського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (далі - Суворовський районний відділ ДВС м. Херсон Головного ТУЮ у Херсонській області) в якому просила визнати дії головного державного виконавця Суворовського районного відділу ДВС м. Херсон Головного ТУЮ у Херсонській області Федосєєва С. М. незаконними та скасувати постанову про повернення виконавчого документа від 29 березня 2018 року стягувачу - Херсонській міській раді.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в порушення вимог положень Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець не вжив всіх передбачених законом заходів щодо примусового виконання рішення Суворовського районного суду м. Херсона за рішенням Апеляційного суду Херсонської області за виконавчим листом № 668/6608/15-ц від 24 листопада 2015 року про усунення перешкоди у здійсненні права розпорядження комунальним майном шляхом виселення ОСОБА_3 із зайнятого приміщення АДРЕСА_1, а тому дії державного виконавця є незаконними, а постанова про повернення виконавчого документу стягувачу - Херсонській міській раді підлягає скасуванню.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 18 червня 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем вжито всіх необхідних та можливих заходів щодо примусового виконання рішення суду, оскільки судом не вбачається порушень вимог Закону України «Про виконавче провадження» при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу та дії відповідача не суперечать вимогам цього Закону, а також Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Крім того, в рішенні суду зазначено, що належним способом захисту прав та інтересів позивача є не виселення ОСОБА_3 з зайнятого приміщення, а витребування майна, яке належить позивачу із незаконного користування.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Херсонською міською радою подано апеляційну скаргу у якій зазначено, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому позивач просить скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції було порушено не лише процесуальні положення чинного КАС України, а й фундаментальні принципи інституту права власності та здійснення судочинства України. На думку позивача, при проведенні виконавчих дій, державним виконавцем не враховано ордер № 90, згідно якого ОСОБА_3 надано кімнату № 186 А+Б+В та аналогічну відмітку в її громадянському паспорті про місце реєстрації, а також наказ ВАТ "Херсонські комбайни" від 13 червня 2012 року № 6-о, відповідно до якого, спірному приміщенню надано статус житлової кімнати.

В судове засідання сторони не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому суд вважає можливим розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 листопада 2015 року Суворовським районним судом м. Херсона за рішенням Апеляційного суду Херсонської області видано виконавчий лист № 668/6608/15-ц, в якому суд вирішив усунути перешкоди у здійсненні права розпорядження комунальним майном шляхом виселення ОСОБА_3 із зайнятого приміщення АДРЕСА_1.

01 грудня 2016 року Херсонською міською радою до відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні Херсонської області подано заяву про відкриття виконавчого провадження.

29 березня 2018 року головним державним виконавцем Суворовського районного відділу ДВС м. Херсон Головного ТУЮ у Херсонській області Федосєєвим С. М. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу (Херсонській міській раді), у зв'язку з тим, що приміщення АДРЕСА_1 не відображено на технічному паспорті та технічному плані.

Правовідносини у сфері примусового виконання судових рішень регулюються Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404).

Статтею 5 названого Закону №1404 встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з ч.1 ст.18 Закону № 1404, виконавець зобов'язаний вживати передбачені цим Законом заходи щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» , під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону № 1404 передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

За приписами ч.5 ст. 26 названого Закону, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до ч.6 ст.26 Закону № 1404, за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

При цьому, згідно з ч.4 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», сторони зобов'язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов'язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Частиною 4 статті 18 Закону №1404 встановлено, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Як встановлено матеріалами справи, 24 листопада 2015 року Суворовським районним судом м. Херсона за рішенням Апеляційного суду Херсонської області видано виконавчий лист № 668/6608/15-ц, в якому суд вирішив усунути перешкоди у здійсненні права розпорядження комунальним майном шляхом виселення ОСОБА_3 із зайнятого приміщення АДРЕСА_1.

Так, 01 лютого 2016 року Херсонською міською радою до відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні Херсонської області подано заяву про відкриття виконавчого провадження.

Проте, будь-яких доказів щодо відкриття виконавчого провадження по вказаному вище виконавчому листі та надіслання його стягувачу на виконання приписів ч. 5 ст. 25 Закону Украйни «Про виконавче провадження» в матеріалах справи відсутні, що підтверджується також зверненням позивача до Відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні від 19 березня 2018 року № 9-170-9/21 (а. с. 42).

Лише 20 березня 2018 року листом відповідача Херсонську міську раду проінформовано про заплановане на 29 березня 2018 року проведення виконавчих дій по виселенню ОСОБА_3 (а. с. 64).

За результатами виходу на місце проведення виконавчих дій, 29 березня 2018 року державним виконавцем складено акт, в якому вказано на неможливість виконання рішення суду, так як не вдалося виявити приміщення АДРЕСА_1. Приміщення за вказаною адресою не відображено ані в технічному паспорті на квартиру, ані на технічному плані гуртожитку.

29 березня 2018 року, на підставі наведеного акта, відповідачем складено постанову № 14334 про повернення виконавчого документа стягувачу.

Апеляційний суд відхиляє посилання відповідача, що названий вище акт від 29 березня 2018 року представник Херсонської міської ради (стягувач) підписав без заперечень, а тому погодився зі змістом останнього та тим самим підтвердив неможливість виконання судового рішення, оскільки підпис позивача свідчить лише про факт складання акту та ознайомлення з ним, а не згоду з його змістом.

Відповідно до п.9 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Як зазначено державним виконавцем у оскарженій постанові про повернення виконавчого документу стягувачу, при вчиненні виконавчих дій по виселенню боржника з приміщення АДРЕСА_1, встановлено, що даного приміщення на технічному паспорті та технічному плані не відображено, у зв'язку з чим виключається можливість виконати рішення у відповідності до вимог п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів зазначає, що та підстава на яку посилається державний виконавець, зокрема те, що спірне приміщення за вказаною адресою не відображено ані в технічному паспорті на квартиру, ані на технічному плані гуртожитку, не може вважатись обґрунтованою у розумінні п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, державним виконавцем Суворовського районного відділу ДВС м. Херсон Головного ТУЮ у Херсонській області Федосєєвим С. М. не прийнято до уваги лист від 05 травня 2015 року № 386 КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради в якому зазначено, що на момент проведення інвентаризації 1987 року спірне приміщення являється кухнею загального користування площею 24,4 кв. м., наказ ВАТ «Херсонські комбайни» від 13 червня 2012 року № 6-0, згідно якого встановлено, що на восьмому поверсі приміщенню, позначеному на плані гуртожитку під № 15 надати статус житлової кімнати та присвоїти її номер 186 «В».

При цьому відповідно до приписів п. 10 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення.

З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку, що доказів вчинення державним виконавцем усіх заходів, необхідних для своєчасного і повного виконання рішення, а також наявності обставин, зазначених п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» відповідачем як до суду першої інстанції, так і до суду апеляційної інстанції не надано, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що у державного виконавця були відсутні підстави для винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу.

Зважаючи на викладенні обставини, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, що виразилось в неправильному застосуванні закону, у зв'язку з чим, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з винесенням постанови про задоволення позовних вимог Херсонської міської ради.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Херсонської міської ради - задовольнити.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 18 червня 2018 року скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Херсонської міської ради задовольнити.

Визнати дії головного державного виконавця Суворовського районного відділу державної виконавчої служби м. Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Федосєєва Сергія Миколайовича щодо невжиття заходів направлених на виконання судового рішення та виконавчого листа по справі № 668/6608/15-ц незаконними.

Скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 29 березня 2018 року.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду на протязі тридцяти днів.

Повний текст постанови суду складено 12 листопада 2018 року.

Головуючий суддя Димерлій О.О.
Судді Кравченко К.В. Коваль М.П.