Справа № 679/1117/17
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2018-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 679/1117/17

Головуючий у 1-й інстанції: Базарник Б.І.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

06 листопада 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 17 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Славутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в вересні 2017 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до Нетішинського міського суду Хмельницької області з позовом до Славутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 17.04.2018 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволені позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи що призвело до неправильного її вирішення.

Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами адміністративної справи, позивач має статус громадянина, евакуйованого у 1986 році із зони відчуження, віднесений до категорії 2 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи серії Б за НОМЕР_1 (категорія 2), яке видане Хмельницькою обласною державною адміністрацією 19.11.1992 року.

30.12.2016 року позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 та як потерпілому від аварії на ЧАЕС 2 категорії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та згідно норм Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Вказане підтверджується наявними у матеріалах справи листом відповідача №39/І-10 від 04.09.2017 року, протоколом №35 від 05.05.2017 року про призначення пенсії позивачу з 30.12.2016 року.

Зі змісту вказаних документів також вбачається, що ОСОБА_2 на момент призначення йому пенсії продовжує працювати та має загальний страховий стаж 29 років 8 місяців 18 днів, з яких стаж роботи за Списком №1 складає 13 років 1 місяць 13 днів.

21.08.2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії відповідно до ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки вважає, що відповідачем допущено помилку при нарахуванні пенсії, та просив виправити помилку у розрахунку його пенсії, здійснити перерахунок розрахункової величини заробітку, який збільшується на 1 відсоток за кожен рік роботи понад 20 років, та розміру доплати за понаднормовий стаж з врахуванням ч.2ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а також виплатити йому різницю між фактично отриманою пенсією та перерахованою пенсією, починаючи з 29.12.2016 року.

Однак, листом №39/І-10 від 04.09.2017 року відповідач відмовив позивачу у виправленні помилки та проведенні перерахунку пенсії. Зазначена відмова обґрунтована тим, що позивачу призначено пенсію з 30.12.2016 року за віком як потерпілому від аварії на ЧАЕС відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за матеріалами пенсійної справи його страховий стаж становить 29 років 8 місяців 18 днів, з яких стаж роботи за Списком №1 складає 13 років 1 місяць 13 днів.

При цьому, посилаючись на положення ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" відповідач вказує на те, що доплата за понаднормовий стаж за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до ст.27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком.

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, дійшов висновку щодо наявності підстав для проведення позивачу перерахунку пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з її збільшенням на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, тобто за понаднормовий стаж 9 років, але не вище 85 % заробітку, починаючи з 12.03.2018 року.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та надаючи правову оцінку виниклим правовідносинам зазначає наступне.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Право на пенсію в Україні є конституційним правом громадянина України.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV) загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами: рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов'язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим законом та досягли встановленого цим законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до ст. 27 Закону № 1058-ІV за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

Статтею 28 Закону № 1058-ІV визначено, що за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років - жінкам пенсія за віком збільшується на 1 % розміру пенсії, обчисленої відповідно до ст. 27 цього Закону, але не більш як на 1 % мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796 від 28.02.1991(далі Закон №796-XII).

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону № 796-XII право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорії 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 % заробітку, а громадянам, які відпрацювали за Списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 % заробітку.

Аналіз норм права, якими врегульовано спірні правовідносини свідчить про те, що Закон № 796-XII визначає спеціальні норми та умови пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Частиною 2 ст. 27 Закону № 1058 надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» або спеціальним Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, розрахункова величина має пільговий характер і визначена в ч. 2 ст. 56 Закону № 796-XII як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи.

Відтак, особам, яким призначена пенсія з урахуванням Закону № 796-XII, перерахунок пенсії має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років - для жінок і 20 років - для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на 1 % заробітку за рік.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 17 квітня 2018 року (справа № 565/1270/17), від 03 липня 2018 року (справа № 565/798/17) та від 05 вересня 2018 року (справа № 708/818/17).

Водночас, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно визначення поняття пенсії, ці виплати здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу. Цей вид виплат не є строковим у зв'язку з чим, визначається лише дата, з якої особа має право на отримання пенсії (чи її перерахунок). Кінцевий термін, або строк, на який призначається пенсія не може встановлюватись, оскільки це суперечить самому визначенню та суті пенсії. Отже, пенсія, підвищення, доплата до неї призначаються і виплачуються у розмірах, встановлених чинним законодавством України до моменту внесення до нього відповідних змін, наслідком яких є їх перерахунок.

Таким, чином колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що на ОСОБА_2 розповсюджуються пільги, передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" для осіб, віднесених до 2 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а тому позивач має право на збільшення пенсії на один відсоток заробітку за кожний рік роботи понад встановлений п.2 ст.56 Закону №796-ХІІ стаж роботи понад 20 років, що у його випадку складає понаднормовий стаж 9 років, але не вище 85 процентів заробітку.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, щодо часткового задоволення позовних вимог, оскільки з урахуванням передбаченого ч.2 ст.122 КАС шестимісячного строку для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, позовні вимоги позивача є підлягають задоволенню за період, починаючи з 12.03.2018 року, тобто за шість місяців перед зверненням позивача до суду із позовною завою.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач діяв протиправно, чим порушив охоронювані законом права, свободи та інтереси позивача, щодо безпідставного неврахування ним права ОСОБА_2 при призначенні йому пенсії на вищевказаних умовах.

Відповідно до ч.1 ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Рішення прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 17 квітня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Курко О. П. Совгира Д. І.