Справа № 815/39/17
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2018-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 листопада 2018 року

м. Київ

справа №815/39/17

адміністративне провадження №К/9901/63916/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Пасічник С. С.,

суддів: Васильєвої І. А., Юрченко В. П.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 09.02.2018, ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 27.02.2018 та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2018 у справі №815/39/17 за позовом Білгород-Дністровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування,

УСТАНОВИВ:

16.10.2018 до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла зазначена касаційна скарга, яка згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.10.2018 передана на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Пасічник С. С., суддів Васильєвої І. А., Юрченко В. П.

Водночас касаційна скарга на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 09.02.2018, переглянутою в апеляційному порядку постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2018, не оформлена у відповідності до вимог частини четвертої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки не додано документ про сплату судового збору.

У касаційній скарзі та доданому до неї клопотанні відповідач порушує питання про звільнення від сплати судового збору з посиланням на те, що вона є пенсіонером за віком, належить до категорії непрацездатного, малозабезпеченого населення, має тяжкий стан здоров'я, потребує постійного стороннього догляду й значних витрат на лікування, відтак позбавлена можливості сплатити такий збір, розмір якого для неї являється непомірно великим з огляду на низький рівень її доходу, єдиним джерелом якого є виплата пенсії.

Так, згідно з частиною першою статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Наведена правова норма процесуального закону дає підстави для висновку, що звільнення від сплати судового збору є правом, а не обов'язком суду, при цьому суд, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони.

Втім визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини можуть бути підставою для звільнення від сплати такого.

В той же час за приписами частини другої статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України від 08.07.2011 №3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон №3674-VI).

У відповідності до статті 8 Закону №3674-VI враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже наведеними правовими нормами КАС України та Закону №3674-VI встановлено чіткий і вичерпний перелік умов, а також суб'єктних та предметних критеріїв, за наявності яких, з огляду на майновий стан сторони, суд може, зокрема, звільнити від сплати судового збору.

На підтвердження обставин, вказаних у клопотанні про звільнення від сплати судового збору, заявник надала, зокрема копії довідок від 28.09.2018 №№ 1845, 1846 (далі - довідки), виданих Білгород-Дністровським об'єднаним Управлінням Пенсійного фонду України про розмір пенсії, виплаченої ОСОБА_2 за період з квітня 2016 по вересень 2018 років.

За даними поданих заявником довідок за попередній календарний 2017 рік відповідачу виплачено загалом 13776,53 гривень пенсії, проте до касаційної скарги та клопотання не додано доказів, які б підтверджували відсутність інших джерел доходів (довідки про сукупний річний дохід за 2017 рік від органу Державної фіскальної служби тощо).

За вказаних обставин, в обсязі наявних у матеріалах касаційної скарги документів та з урахуванням поданих відповідачем доказів на підтвердження мотивів, наведених у клопотанні, останнє задоволенню не підлягає.

В свою чергу відповідно до підпункту третього пункту третього частини другої статті 4 Закону №3674-VI (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) ставка судового збору за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду встановлюється у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Позовна заява подана юридичною особою у 2017 році, а спір у справі носить майновий характер (про стягнення заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 979,59 гривень).

За змістом підпункту першого пункту третього частини другої статті 4 Закону №3674-VI (в редакції, чинній на час звернення з цим позовом до суду першої інстанції) ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано юридичною особою становила 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який станом на 01.01.2018 складав 1600 гривень.

Відтак розмір судового збору за подання до суду цієї касаційної скарги становить 3200 гривень (979,59 гривень*1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 1600 гривень*200 відсотків).

Судовий збір підлягає сплаті за реквізитами: отримувач коштів - УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - 6007; код банку отримувача (МФО) 899998; код класифікації доходів бюджету - 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)"; символ звітності банку - 207; призначення платежу - 101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД (назва відповідного касаційного суду, де розглядається справа, або Велика Палата Верховного Суду), номер справи, у якій сплачується судовий збір.

Окрім цього відповідач порушує питання про касаційне оскарження ухвал Одеського окружного адміністративного суду від 27.02.2018, переглянутими в апеляційному порядку постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2018, якими: клопотання ОСОБА_2 від 29.12.2017 про визнання виконавчого листа, виданого у даній справі, таким, що не підлягає виконанню задоволено частково та відстрочено примусове виконання виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду від 23.02.2017 по справі №815/39/17 ВП№55193991 від 04.12.2017 до завершення апеляційного розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 від 01.02.2018; повернуто без розгляду ОСОБА_2 клопотання від 15.02.2018 про відвід головуючому по справі судді Єфіменку К.С., секретарю судового засідання та помічнику судді при розгляді клопотання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Проте статтею 129 Конституції України як одну з основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Із зазначеною правовою нормою Основного Закону України кореспондуються пункт сьомий частини третьої статті 2 КАС України, який відносить до основних засад (принципів) адміністративного судочинства забезпечення право на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом, а також стаття 13 цього Кодексу, якою закріплено право учасників справи на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках.

Механізм же реалізації права на касаційне оскарження судового рішення в адміністративному судочинстві врегульовано Главою другою Розділу ІІІ КАС України.

За приписами частини другої статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені в пунктах 3, 4, 5, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Тобто наведеними положеннями законодавства визначено право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки на касаційне оскарження ухвали суду першої інстанції, після її перегляду в апеляційному порядку, втім, лише у визначених законом випадках згідно вказаного у частині другій статті 328 КАС України переліку судових рішень, який є вичерпним і остаточним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Разом з тим чинним процесуальним законом можливість оскарження вказаних вище ухвал суду першої інстанції у касаційному прядку не передбачена.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Також згідно з частинами першою, четвертою статті 15 КАС України судочинство і діловодство в адміністративних судах провадиться державною мовою. Учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.

Частиною першою статті 10 Конституції України встановлено, що державною мовою в Україні є українська мова.

Такі приписи Основного Закону України знайшли своє відображення у Законі України від 03.07.2012 №5029-VI "Про засади державної мовної політики" (далі - Закон №5029-VI), яким, згідно з преамбулою до цього Закону, визначаються засади державної мовної політики в Україні.

Частинами першою, другою статті 6 вказаного Закону закріплено, що державною мовою України є українська мова. Українська мова як державна мова обов'язково застосовується на всій території України при здійсненні повноважень органами законодавчої, виконавчої та судової влади, у міжнародних договорах, у навчальному процесі в навчальних закладах в межах і порядку, що визначаються цим Законом. Держава сприяє використанню державної мови в засобах масової інформації, науці, культурі, інших сферах суспільного життя.

Положеннями частин першої та третьої статті 14 Закону №5029-VI визначено, що судочинство в Україні у цивільних, господарських, адміністративних і кримінальних справах здійснюється державною мовою. Сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою.

Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 14.12.1999 у справі №10-рп/99, українська мова як державна є обов'язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (ч. 5 ст. 10 Конституції України).

За змістом частини третьої статті 7 Закону №5029-VI до кожної мови, визначеної у частині другій цієї статті (зокрема і російської мови), застосовуються заходи, спрямовані на використання регіональних мов або мов меншин, що передбачені у цьому Законі, за умови, якщо кількість осіб - носіїв регіональної мови, що проживають на території, на якій поширена ця мова, становить 10 відсотків і більше чисельності її населення. За рішенням місцевої ради в окремих випадках, з урахуванням конкретної ситуації, такі заходи можуть застосовуватися до мови, регіональна мовна група якої становить менше 10 відсотків населення відповідної території.

Тобто обов'язковою умовою для здійснення судочинства в Україні регіональною мовою (мовами) є її поширення як такої на відповідній території України згідно з рішенням місцевої ради.

Однак на території міста Києва російська мова як регіональна мова відповідним рішенням місцевої ради поширена не була.

З огляду на зазначене касаційна скарга повинна бути викладена державною (українською) мовою.

Одночасно ОСОБА_2 заявила клопотання, в якому просить здійснювати розгляд поданої нею касаційної скарги російською мовою, мотивне тим, що українською мовою не володіє й це створює для неї додаткові труднощі, незручності, втім такі обставини у розумінні наведених вище законодавчих приписів, не свідчать про наявність підстав для задоволення вказаного клопотання.

За правилами частини другої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, яка передбачає, у такому випадку, залишення останньої без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

Враховуючи викладене, та керуючись статтями 169, 332 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору.

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про розгляд касаційної скарги російською мовою.

Касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 09.02.2018, переглянутою в апеляційному порядку постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2018, у справі №815/39/17 за позовом Білгород-Дністровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування залишити без руху.

Встановити особі, що подала касаційну скаргу, десятиденний з моменту отримання копії ухвали строк для усунення зазначених недоліків.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 27.02.2018, переглянутих в апеляційному порядку постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2018, у справі №815/39/17 за позовом Білгород-Дністровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя - доповідач С. С. Пасічник

Судді: І. А. Васильєва

В. П. Юрченко