Справа № 0540/7003/18-а
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2018-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2018 р. Справа№0540/7003/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасенка І.М., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Державного архітектурно будівельного контролю Маріупольської міської ради про визнання протиправним і скасування наказу заступника начальника управління від 20.06.2018 року № 32 та про зобовязання відповідача щодо внесення відомостей про реєстрацію декларацій,

В С Т А Н О В И В:

13 серпня 2018 року до Донецького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до управління Державного архітектурно будівельного контролю Маріупольської міської ради про визнання протиправним і скасування наказу заступника начальника управління від 20.06.2018 року № 32 та про зобовязання відповідача щодо внесення відомостей про реєстрацію декларацій.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на підставі наказу заступника начальника управління Державного архітектурно будівельного контролю Маріупольської міської ради від 20.06.2018 року № 32, скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт від 10.10.2013 року № ДЦ 96 та реєстрацію декларації про готовність обєкта до експлуатації від 04.11.2013 року № ДЦ 19 на обєкт: «Реконструкція житлового будинку з будівництвом житлової прибудови по вул. Донецька, 134, м. Маріуполя».

Вважає, що такі дії відповідача суперечать чинному законодавству, просить визнати протиправним та скасувати наказ заступника начальника управління державного архітектурно будівельного контролю Маріупольської міської ради від 20.06.2018 року № 32 про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт від 10.10.2013 року за № ДЦ 96 та про скасування реєстрації декларації про готовність обєкта до експлуатації за № ДЦ 19 від 04.11.2013 року на обєкт: «Реконструкція житлового будинку з будівництвом житлової прибудови по вул. Донецька, 134, м. Маріуполя»; зобовязати відповідача вчинити дії щодо внесення відомостей про реєстрацію цих декларацій у єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03 вересня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі без проведення судового засідання та повідомлення сторін. В ухвалі було запропоновано відповідачу у пятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

20 вересня 2018 року, відповідач через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву, в якому, посилаючись на норми Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядок виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 466 від 13.04.2011 року просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1.

10 жовтня 2013 року Інспекцією Державного архітектурно будівельного контролю у Донецькій області була зареєстрована декларація про початок виконання будівельних робіт № 96.

Земельна ділянка площею 0,0379 га надана позивачу під індивідуальне житлове будівництво і належить ОСОБА_1 замовнику будівництва на праві власності згідно Державного Акту Серія ЯД № 132390 від 19.04.2007 року, будівельні роботи виконувались на підставі зареєстрованої декларації про початок виконання будівельних робіт.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, економічні, соціальні та організаційні засади містобудівної діяльності в Україні спрямовані на формування повноцінного життєвого середовища, забезпечення при цьому охорони навколишнього природного оточення, раціонального природокористування та збереження культурної спадщини, визначено Законом України Про основи містобудування.

Згідно з ст. 7 Закону України Про основи містобудування державне регулювання у сфері містобудування здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою та Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами в порядку, встановленому законодавством.

Таким органом є Державна архітектурно-будівельна інспекція України та її територіальні органи.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлені Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038-VI (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Державний архітектурно-будівельний нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, через головних інспекторів будівельного нагляду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі.

Згідно з ч. 1 ст. 41 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності (далі - Закон України Про регулювання містобудівної діяльності) визначено, що державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 № 698 затверджено Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду (далі - Порядок № 698), пунктом 2 якого передбачено, що нагляд здійснюється Держархбудінспекцією через головних інспекторів будівельного нагляду в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві і Севастополі (далі - головні інспектори будівельного нагляду) шляхом проведення планових, позапланових, документальних і камеральних перевірок.

Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів з незначними наслідками (СС1), та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.

Частина друга статті 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачає, що у разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, а також у разі скасування містобудівних умов та обмежень реєстрація такої декларації, право на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення, підлягають скасуванню відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування декларації чи права на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення, відповідний орган державного архітектурно-будівельного контролю письмово повідомляє замовника протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Таким чином, реєстрація декларації може бути скасована у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту наведення у ній недостовірних даних, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 1-2 ст. 36 статті 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», право на виконання будівельних робіт на обєктах, що належать до І-ІІІ категорій складності надається замовнику після реєстрації декларації про початок будівельних робіт. При цьому, за наявності зареєстрованої декларації про початок виконання будівельних робіт, отримання замовником інших документів дозвільного характеру для виконання будівельних робіт не вимагається.

Отже, як вже було зазначено, декларація про початок виконання будівельних робіт за № ДЦ 96 була зареєстрована інспекцією державного архітектурно будівельного контролю у Донецькій області 10.10.2013 року.

Той факт, що вищевказана декларація була зареєстрована, вказує на те, що дана декларація відповідає усім встановленим чинним законодавством України вимогам як за її формою та і за змістом, оскільки жодних зауважень при її реєстрації Інспекцією не було встановлено.

Відповідно до пункту 1 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553 (далі Порядок № 553), державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється Держархбудінспекцією та її територіальними органами.

Пунктом 2 зазначеного Порядку № 553 встановлено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням: вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції; порядку здійснення авторського і технічного нагляду, ведення загального та (або) спеціальних журналів обліку виконання робіт (далі - загальні та (або) спеціальні журнали), виконавчої документації, складення актів на виконані будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи; інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об'єкта будівництва.

Вказаним Порядком № 553 визначено процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Згідно з пунктами 6, 7 Порядку № 553 плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджується керівником такого органу.

Періодичність проведення планових перевірок субєктів містобудування на обєктах будівництва визначається відповідно до критерію, за яким оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності у сфері містобудування та визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю) органами державного архітектурно-будівельного контролю.

Планові перевірки обєктів будівництва, замовниками яких є фізичні особи (громадяни), проводяться не частіше ніж один раз на півроку.

Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Підставами для проведення позапланової перевірки є:

подання суб'єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об'єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням;

необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність обєкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів;

виявлення факту самочинного будівництва об'єкта;

перевірка виконання суб'єктом містобудівної діяльності вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю;

вимога головного інспектора будівельного нагляду Держархбудінспекції щодо проведення перевірки за наявності підстав, встановлених законом;

звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності;

вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Пунктом 16 зазначеного Порядку № 553 встановлено, що за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

Відповідно до пункту 17 Порядку № 553 у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Згідно з пунктом 9 Порядку № 553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб'єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об'єкт будівництва.

З урахуванням вищевказаних норм законодавства, суд дійшов висновку, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у формі планових і позапланових перевірок, за його результатами посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки, а у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Вказаний порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю має бути дотриманий й у випадку, передбаченому частиною другою статті 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Згідно ч. 2 ст. 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», у разі виявлення інспекцією державного архітектурно будівельного факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати обєкт самочинним будівництвом, зокрема якщо віг збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Державний архітектурно будівельний контроль, відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», здійснюється на обєктах будівництва органами державного архітектурно будівельного контролю шляхом проведення планових та позапланових перевірок і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, підставою для проведення позапланової перевірки є необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність обєкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів.

Таким чином, проведення перевірки достовірності даних, наведених у декларації про початок виконання будівельних робіт, могло бути здійснено Інспекцією лише шляхом проведення позапланової перевірки протягом трьох місяців з дня подання та реєстрації зазначеного документа, тобто до 10 січня 2014 року, та відповідно у декларації про готовність обєкта до експлуатації до 4 лютого 2014 року.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що скасування відповідачем реєстрації цих декларацій у червні 2018 року, здійснено всупереч Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та у порушення порядку № 533.

Крім того суд, зазначає, що відповідачем не надано доказів щодо проведення будь якої перевірки, а тому суд приходить до висновку, що в порушення чинного законодавства відповідачем відбулось скасування декларації фактично без проведення перевірки.

Отже, суд приходить до висновків, що скасування реєстрації декларацій ДЦ 96 та ДЦ 19 відбулось за відсутності законодавчих підстав, передбачених ч. 2 ст. 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень у сфері архітектурно-будівельного контролю та удосконалення містобудівного законодавства», стаття 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» була доповнена частиною 3, відповідно до якої, структурні підрозділи з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Згідно з цим, рішенням Маріупольської міської ради від 08.09.2015 року № 6/52-5630 на управління Державного архітектурно будівельного контролю Маріупольської міської ради було покладено виконання функцій державного архітектурно будівельного контролю на території міста Маріуполя. Згідно акту приймання передавання матеріалів, право на ведення єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, та право на скасування зазначених документів, управління державного архітектурно будівельного контролю Маріупольської міської ради отримало тільки з 08.02.2016 року.

Отже, це право не може бути застосовано управлінням до правовідносин, які виникли та існували у період з 10 жовтня 2013 року по 04 лютого 2014 року, бо на той період часу за законом таке право було надано лише інспекції державного архітектурно будівельного контролю. Скасуванням реєстрації декларацій, які були зареєстровані Інспекцією державного архітектурно будівельного контролю і були чинні на той період часу та (при наявності підстав, встановлених законом) могли бути скасовані у період їх дії у встановленому на той час Порядку лише Інспекцією державного архітектурно будівельного контролю, відповідач ще й вийшов за межи своїх повноважень у часі.

Таким чином, наказ заступника начальника Управління державного архітектурно будівельного контролю Маріупольської міської ради від 20.06.2018 року № 32 та дії відповідача по скасуванню реєстрації декларацій є протиправними діями субєкта владних повноважень, які порушують права позивача.

Щодо позовної вимоги про зобовязання відповідача вчинити дії щодо внесення відомостей про реєстрацію цих декларацій у єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів п. 2 Порядку 466 та Порядку 461, визначено, що реєстрація є внесення даних до єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів.

Реєстрація проводиться після перевірки повноти даних інформації, яка надана замовником у поданих документах, в обсязі, достатньому для прийняття рішення про реєстрацію декларації.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 КАС, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Отже, згідно вищезазначених норм чинного законодавства, можливість судового захисту передбачена саме для особи, права, свободи та інтереси якої порушено з боку суб'єктів владних повноважень.

Отже, на думку суду, позовні вимоги, щодо зобовязання відповідача вчинити дії щодо внесення відомостей про реєстрацію декларацій є передчасними, оскільки суд не може здійснювати захист прав та законних інтересів позивача на майбутнє, оскільки немає можливості встановити чи будуть вони порушені в майбутньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 цієї статті).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 названого Кодексу у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Виходячи із положень ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх часткового задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 122, 132, 139, 143, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місцезнаходження: 87501, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Донецька, 134, РНОКПП НОМЕР_1) до управління Державного архітектурно будівельного контролю Маріупольської міської ради (місцезнаходження: 87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Грецька, 40/42, ) про визнання протиправним і скасування наказу заступника начальника управління від 20.06.2018 року № 32 та про зобовязання відповідача щодо внесення відомостей про реєстрацію декларацій - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ заступника начальника управління Державного архітектурно будівельного контролю Маріупольської міської ради від 20.06.2018 року № 32 про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт від 10.10.2013 року № ДЦ 96 та про скасування реєстрації декларації про готовність обєкта до експлуатації № ДЦ 19 від 04.11.2013 року на обєкт: «Реконструкція житлового будинку з будівництвом житлової прибудови по вул. Донецька, 134, м. Маріуполя»

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління Державного архітектурно будівельного контролю Маріупольської міської ради (місцезнаходження: 87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Грецька, 40/42, ) на користь ОСОБА_1 (місцезнаходження: 87501, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Донецька, 134, РНОКПП НОМЕР_1), судовий збір у розмірі 740 (сімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецькій окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Тарасенко І.М.