Справа № 673/1701/17
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2018-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 673/1701/17

Головуючий у 1-й інстанції: Дворнін О.С.

Суддя-доповідач: Мацький Є.М.

09 листопада 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Капустинського М.М. Охрімчук І.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на постанову Деражнянського районного суду Хмельницької області від 03 квітня 2018 року (постанова ухвалена у м. Деражня, повний текст постанови складено 16.04.2018, час її ухвалення не зазначено) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

I. ПРОЦЕДУРА

1. В листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Деражнянського районного суду Хмельницької області з адміністративним позовом до Летичівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області, в якому просила :

-- визнати дії Летичівського ОУПФУ в Хмельницькій області щодо припинення та відмови у поновленні виплати пенсії за віком протиправними;

-- зобов"язати Летичівське ОУПФУ в Хмельницькій області поновити виплату ОСОБА_2 пенсії за віком з дати припинення, тобто з 1 квітня 2017 року, з урахуванням всіх перерахунків;

-- стягнути з відповідача понесені судові виплати .

2. Постановою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 3 квітня 2018 року позовні вимоги задоволені.

-- визнано протиправними дії Летичівського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Хмельницької області щодо відмови у поновленні ОСОБА_2 виплату пенсії за віком;

-- зобов'язано Летичівське об'єднане управління Пенсійного Фонду України Хмельницької області поновити виплату ОСОБА_2 пенсії за віком з дати припинення 01 квітня 2017 року, з урахуванням усіх перерахунків;

-- стягнуто судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Летичівського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Хмельницької області на користь ОСОБА_2

3. В апеляційній скарзі Головне управління ПФУ в Хмельницькій області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило скасувати судове рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

4. У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вважає прийняте рішення законним та обгрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

5. ОСОБА_2 у 2005 року після завершення трудової діяльності у зв'язку із досягненням пенсійного віку вийшла на пенсію за віком та перебуває на обліку в УПФ.

6. 13 жовтня 2016 року ОСОБА_2 отримала в управлінні Державної міграційної служби України в Хмельницькій області дозвіл на виїзд на постійне місце проживання в Державу Ізраїль та 29 листопада 2016 року виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю, у зв'язку із чим їй було виплачено пенсію за період з 01.10.2016 року по 31.03.2017 року та призупинено виплату пенсії за віком з 01.04.2017 року по теперішній час.

7. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, а тому просила задовольнити її позовні вимоги.

III. ПОЗИЦІЯ СТОРІН.

8. Позивач зазначає, що вона вийшла на пенсію в 2005 році.

9. В 2016 році виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю, але залишилась громадянкою України.

10. В обгрунтування правової позиції посилається на рішення Конституційного суду України № 25-рп/2009 від 7 жовтня 2009 року, рішення Европейського суду з прав людини у справі " Пічкур проти України".

11. Апелянт посилається на норми ст.51 Закону України " Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" і зазначає, що оскільки ОСОБА_2 постійно проживає за межами України, права на отримання пенсії немає.

ІV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

12. ОСОБА_2 є громадянкою України, має постійне місце проживання в Україні, набула права на пенсію за віком в 2005 році.

13. Так як позивач звернулася до відповідача з відповідною заявою про поновлення виплати пенсії 07.07.2017 року, необхідно поновити виплату пенсії з урахуванням усіх перерахунків з 01.04.2017 року.

14. Доводом апеляційної скарги є встановлення факту не проживання ОСОБА_2 в Україні.

15. Згідно п.2 ч.І ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування" виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачене міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

16. У відповідності до ст. 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування " (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від»їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

17. Рішенням Конституційного Суду України N 25-рп/2009 від 7 жовтня 2009 року пункт 2 частини 1 статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір з питань пенсійного забезпечення і якщо згода на обов'язковість такого міжнародного договору не надана Верховною Радою України було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

18. Рішенням Конституційного Суду України зазначено, що право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні, оскільки держава, відповідно до конституційних принципі, зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

19. Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або окремі їх положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

20. Отже, порядок виплати пенсії громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, регулюється нормами Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування" з урахуванням рішення Конституційного Суду України щодо неконституційності положень п.2 ч. 1 ст. 49, другого речення ст. 51 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування".

21. Згідно довідки управління Державної Міграційної служби України в Хмельницькій області від 15.08.2017 року № 03.02/14467 підтверджується, що позивачка не втрачала громадянства у зв'язку з виїздом на постійне проживання за кордон до Держави Ізраїль і по теперішній час являється громадянкою України та має паспорт громадянина України.

22. Також, довідкою Деражнянського відділення Красилівської об'єднаної Державної податкової інспекції від 15.08.2017 року № 180/22-06/13 підтверджується, що ОСОБА_2 має постійне місце проживання в Україні за адресою: АДРЕСА_1 м. Деражня Хмельницької області, є платником податків в Україні та резидентом України в розумінні договору про уникнення подвійного оподаткування між Україною (Урядом України) і Ізраїлем.

23. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07.02.2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (п.51 цього рішення). У п.54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що з наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала ст. 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

V. ВИСНОВКИ СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ ЗА РЕЗУЛЬТАТОМ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

24. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

25. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

26. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

27. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

28. Суд апеляційної інстанції визнає, що суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суд повно встановив обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надав їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а постанову Деражнянського районного суду Хмельницької області від 03 квітня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 09 листопада 2018 року.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Капустинський М.М. Охрімчук І.Г.