Справа № 225/6230/18
Суддя: Мигалевич В. В.
Дата ухвалення: 2018-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 225/6230/18
Провадження № 2-а/225/115/18
Дзержинський міський суд Донецької області
РІШЕННЯ

Іменем України

09 листопада 2018 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Мигалевича В.В.

за участю:

секретаря Голубової О.О.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дзержинського міського суду Донецької області в режимі відеоконференції адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора СРПП Торецького ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора СРПП Торецького ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 13.10.2018 року о 20.20 годині у м.Торецьку по вул. Центральній,19 інспектором СРПП ОСОБА_3 було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., у звязку з тим, що позивачем, нібито, після зупинки працівником поліції, не було ввімкнуто аварійну світову сигналізацію, чим порушено п. 9.9.б ПДР.

ОСОБА_1 не згодний з даною постановою інспектора СРПП, оскільки така винесена з порушенням чинного законодавства, оскільки в порушення вимог ч.2 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський зобовязаний проінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу, втім, інспектором СРПП ОСОБА_3, після зупинки позивача одразу надійшла вимога щодо предявлення посвідчення водія, однак зазначення жодних причин зупинки повідомлено не було. Окрім того, позивач зазначає, що в постанові відповідача від 13.10.2018 року було зазначено, що до неї додається відео з регістратора 1752, однак фактичного вказане відео з регістратора ОСОБА_1 отримано не було. Коли позивач під час зупинки попросив інспектора предявити докази його вини, то він показав йому екран камери особистого мобільного телефону, де можна побачити як автомобіль позивача лише стоїть. Крім того, позивач вказує, що зйомка на особистий мобільний телефон працівниками поліції взагалі порушує його конституційні права, оскільки дозволу на це він не давав, а для фіксації дорожнього руху у працівників СРПП наявний спеціальний засіб. Окрім того, позивач в позовній заяві наголошує на тому, що вказана вище постанова інспектора СРПП ОСОБА_3 в порушення вимог ст. 283 КУпАП не містить дати народження особи, стосовно якої розглядається адміністративна справа та строку її оскарження.

Отже, позивач зазначає, що вказана вище постанова не відображає дійсних обставин справи оскільки винесена з порушенням чинного законодавства щодо її змісту та процедури складання, а тому є незаконною і підлягає скасуванню.

У звязку з викладеним в позові ставиться питання про визнання дій інспектора СРПП Торецького ВП щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, протиправними, та скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, давати пояснення відмовився, просив позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав. Зазначив, що постанову складено без жодних порушень чинного законодавства, крім того зазначив, що під час зупинки ОСОБА_1 визнав вину у скоєнні ним адміністративного правопорушення. Тим самим, відповідач вважає що у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Просив суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення відповідача, думку позивача щодо позову, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що 13 жовтня 2018 року постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 208715 від 13.10.2018 року інспектором СРПП Торецького відділення Бахмутського відділу поліції Головного управління національної поліції в Донецькій області ОСОБА_3 було притягнуто позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, зокрема за те, що він 13 жовтня 2018 року о 20.20 год., в м.Торецьку Донецької області по вул. Центральній керував автомобілем НОМЕР_1, та після зупинки працівником поліції, не ввімкнув аварійну світову сигналізацію, чим порушив п. 9.9.б ПДР, за що накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Згідно п. 9.9.б Правил дорожнього руху, аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Окрім того, суд зазначає, що у відповідності до ч.2 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, однак, як убачається з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 208715 від 13.10.2018 року, інспектором СРПП ОСОБА_3 позивача ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за порушення п. 9.9.б Правил дорожнього руху України, а саме за те, то під час зупинки на вимогу поліцейського позивач не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію.

Отже, аналізуючи норми ч.2 ст. 122 КУпАП та фактичні обставини справи, суд доходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, оскільки згідно постанови інспектора СРПП ОСОБА_1 не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію під час його зупинки на вимогу поліцейського, а не в жодному разі під час початку руху чи зміні його напрямку. Таким чином, дії позивача ОСОБА_1 інспектором СРПП ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.2 ст. 122 КУпАП не вірно.

Разом з цим, вирішуючи питання про законність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідачу слід було довести протиправність дій, вчинення правопорушення, зокрема об'єкт та об'єктивну сторону правопорушення передбаченого ч. 2 ст.122 КпАП України, що на думку особи, яка здійснювала розгляд справи про адміністративне правопорушення полягало у порушені правил в частині не ввімкнення аварійної світлової сигналізації у разі зупинки водія на вимогу поліцейського.

При цьому, доведеність вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення підлягає доказуванню шляхом збирання та перевірки доказів, передбачених ст. 251 КУпАП. Зокрема такими являються будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Окрім цього, у відповідності до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми убачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, тобто повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Окрім того, у зв'язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб'єкта владних повноважень, ч. 3 ст. 79 КАС України, зобов'язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Однак, в ході судового розгляду відповідачем належними, достовірним та достатніми доказами не доведено перед судом безпосереднього факту вчинення позивачем зазначеного у оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення, зокрема, не представлено відео- або фото фіксації можливого порушення правил дорожнього руху, а пояснення працівника поліції не можуть вважатися належним та неупередженим доказом такого вчинення.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото - і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото - і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Також Законом України «Про Національну поліцію» та «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395, передбачена можливість застосовувати відеофіксацію обставин правопорушення, в тому числі використовувати відеорегістратори.

В судове засідання не були представлені відповідачем відео - або фото матеріали, які б підтверджували обставини виявленого правопорушення та були б беззаперечним доказом не ввімкнення ОСОБА_1 аварійної світлової сигналізації під час його зупинки на вимогу поліцейського.

Отже, до суду будь-яких доказів безпосереднього вчинення правопорушення або доказів визнання вини особою після її зупинки на місці представлені не були, що є підставою для скасування прийнятої постанови про накладення адміністративного стягнення.

А відтак, оскільки позивач категорично заперечив факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а відповідач належними та допустимими доказами факту правомірності своєї постанови через доведеність вини позивача у цьому адміністративному правопорушенні не надав, суд доходить висновку про те, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Як убачається з матеріалів справи позивач в своєму позові ставить питання щодо визнання протиправними дій інспектора СРПП Торецького ВП Бахмутського ВП ГУНП ОСОБА_3 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

У відповідності до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, нормами КАС України у даному випадку не передбачено право суду на визнання або не визнання дій субєкта владних повноважень протиправними, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем не доведено законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови, тому доходить висновку про наявність підстав для її скасування та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 5-11, 77, 211, 217, 220, 229, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, суд-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора СРПП Торецького ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 208715 від 13 жовтня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Першого апеляційного адміністративного суду через Дзержинський міський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги, протягом десяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (п. 15. 5 ч. 1 Розділу VІІ (Перехідні положення) КАС України).

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 13.11.2018.

Суддя: