Справа № 805/2850/18-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2018-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року справа №805/2850/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Міронової Г.М., Арабей Т.Г., Геращенка І.В., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 червня 2018 р. (повне судове рішення складено 25.06.2018 у м. Слов'янськ) у справі № 805/2850/18-а (головуючий І інстанції суддя Христофоров А.Б.) за позовом ОСОБА_1 до Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними, скасування рішення від 23.11.2017 року № 4427,

ВСТАНОВИВ:

24 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про:

- визнання дій відповідача неправомірними;

- скасування рішення відповідача від 23.11.2017 року № 4427 про відмову в призначенні пенсії;

- зобов'язання відповідача зарахувати до його пільгового стажу роботи за ч. 1, 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» період роботи з 16.01.1985 року по 24.05.1986 року, з 30.08.1988 року по 10.07.1995 року в ШУ ім. Газети «Правда» в якості машиніста електровоза підземного, з 04.04.2011 року по 25.10.2016 в якості машиніста електровозу підземного в ПАТ «ШУ «Донбас»;

- зобов'язання відповідача повторного розглянути заяву від 14.11.2017 року про призначення йому пенсії за віком згідно ч. 1, 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням пільгового стажу за період роботи з 16.01.1985 року по 24.05.1986 року, з 30.08.1988 року по 10.07.1995 року в ШУ ім. газети «Правда» в якості машиніста електровоза підземного, з 04.04.2011 по 25.10.2016 року в якості машиніста електровоза підземного в ПАТ «ШУ «Донбас» (а.с. 4-8).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 червня 2018 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо незарахування до пільгового стажу періоду роботи з 04.04.2011 року по 31.05.2014 року у ПАТ «ШУ «Донбас» в якості машиніста електровозу підземного.

Скасовано рішення начальника Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 23.11.2017 року № 4427 про відмову в призначенні пенсії в частині щодо незарахування до пільгового стажу періоду роботи ОСОБА_1 з 04.04.2011 року по 31.05.2014 року у ПАТ «ШУ «Донбас» в якості машиніста електровозу підземного.

Зобов'язано Добропільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заву ОСОБА_1 від 14.11.2017 року про призначення пенсії за віком згідно ч. 1, 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено (а.с. 115-118).

Позивач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неврахування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що стаж роботи повний робочій день в шахті підтверджується копією трудової книжки. Належність посади до Списку № 1 не заперечується пенсійним органом. Також пільговий характер підтверджується відповідними довідками, відомості з яких не суперечать записам у трудовій книжці. При цьому, згідно з практикою Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини документи, видані органами й установами, розташованими на тимчасово непідконтрольній органам української влади території, підлягають дослідженню в сукупності з іншими доказами.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За правилами п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - скасувати, з наступних підстав.

Згідно з матеріалами справи ОСОБА_1 14.11.2017 звернувся до Добропільського ОУПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

До заяви були додані наступні документи: копія паспорту і ІНН; копія трудової книжки від 17.01.1985 НОМЕР_3; копія диплому № НОМЕР_4 від 11.01.1985; копія військового квитка НОМЕР_5; довідка про підтвердження наявного трудового стажу на ШУ ім. газети «Правда», видана ВСП «Донецька дирекція з виконання проектів ліквідації шахт», № 677 від 01.10.2014; довідки про підземні виходи по ШУ ім. газети «Правда», видані ВСП «Донецька дирекція з виконання проектів ліквідації шахт», № 678 та № 679 від 01.10.2014; довідка про перейменування підприємства № 680 від 01.10.2014; копії особових карток № 7 та № 382, завірені ВСП «Донецька дирекція з виконання проектів ліквідації шахт»; копії наказів № 33 від 10.01.1985, № 777-к від 26.05.1986, № 20 від 12.10.1994 № 68/к від 10.07.1995, копія протоколу атестаційної комісії від 10.01.1994 по ШУ ім. газети «Правда», видані ВСП «Донецька дирекція з виконання проектів ліквідації шахт»; довідка про підтвердження наявного трудового стажу, видана ПАТ ШУ «Донбас» № 868 від 11.05.2014; копії наказів про атестацію робочих місць № 700 від 16.05.2006 та № 528 від 20.04.2011 по ПАТ ШУ «Донбас»; копія довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції № від 14.11.2017.

Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 працював машиністом електровозу підземного з 16.01.1985 по 24.05.1986 та з 30.08.1988 по 10.07.1995 на ШУ ім. газети «Правда» та з 04.04.2011 по 31.05.2014 - на ПАТ ШУ «Донбас», з 01.06.1986 по 20.06.1988 проходив військову службу (а.с. 21-25).

У процесі реорганізацій та реструктуризацій, які тривали впродовж 1996-2013 років, ШУ ім. газети «Правда» увійшла до складу Донецької дирекції з виконання проектів з ліквідації шахт ДП «Донецька обласна дирекція з ліквідації збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємств» (а.с. 94).

Рішенням Добропільського ОУПФУ № 4427 від 23.11.2017 позивачу відмовлено в призначенні пенсії та зазначено про відсутність пільгового стажу для призначення пільгової пенсії. Відмова пенсійного органу вмотивована тим, що періоди роботи з 16.01.1985 по 24.05.1986 та з 30.08.1988 по 10.07.1995 на ШУ ім. газети «Правда» не підлягає зарахуванню до пільгового стажу через неможливість провести перевірку достовірності довідок, які його підтверджують, а з 04.04.2011 по 31.05.2014 на ПАТ ШУ «Донбас» - через відсутність в реєстрі застрахованих осіб державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування відомостей про проведення чергової атестації робочих місць після 04.04.2005 (а.с. 15).

Не погодившись із рішенням пенсійного органу та вважаючи, що він має достатньо стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Суть спірних правовідносин полягає у правомірності прийняття управлінням рішення № 4427 від 23.11.2017, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Пунктом шостим статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються зокрема, форми і види пенсійного забезпечення.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами частини першої ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах (ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV).

У рішенні № 4427 пенсійний орган зазначив, що страховий стаж позивача складає 30 років 07 місяців 11 днів. Отже, для визначення наявності в ОСОБА_1 права на призначення пенсії відповідно до вказаних вище норм, необхідно встановити чи має він 10 років пільгового стажу.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. За приписами п. 3 цього Порядку при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Пільговий стаж - це період трудової діяльності в шкідливих, небезпечних або специфічних умовах протягом повного робочого дня. Перелік виробництв, робіт, професій, посад і показників, за якими період трудової діяльності може бути віднесений до пільгового стажу, затверджений Постановами Кабінету Міністрів України.

Додатковими критеріями, згідно з якими призначається пенсія на пільгових умовах та застосовуються Списки № 1 і № 2, є:

- відповідність записів у трудовій книжці позивача та найменування Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення;

- документальне підтвердження виконання роботи на протязі повного робочого дня, що є необхідною умовою для призначення пенсії на пільгових умовах;

- документальне підтвердження отримання пільг, доплат, додаткової відпустки за шкідливі умови праці.

Під повним робочим днем розуміють виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менш як 80% робочого часу, встановленого для працівників цього виробництва, професій чи посад, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов'язаних із виконанням певних трудових обов'язків (п. 2 Порядку № 383).

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, трудова книжка є основним документом, що підтверджує пільговий стаж роботи працівника.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Комплексний аналіз норм Закону № 1058-IV та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для визнання стажу як пільгового є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться в Списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією.

ОСОБА_1 надано Добропільському ОУПФУ довідку ВСП «Донецька дирекція з виконання проектів ліквідації шахт» № 677 від 01.10.2014, згідно з якою він працював з 16.01.1985 по 24.05.1986 та з 30.08.1988 по 10.07.1995 на ШУ ім. газети «Правда» машиністом електровозу підземного 3 розряду з повним робочим днем під землею. Ця професія включена до Списку №1 виробництв, цехів, професій і посад на підземних роботах і роботах зі шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, розділу І підрозділу 1 КП 1010100а, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 та постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994. Довідка видана на підставі особової архівної картки ф. Т2 № 6456, наказів по шахті, книги обліку. Довідки від 01.10.2014 року № 678 та 679 мають відомості про кількість спусків позивача до шахти (а.с. 91-93).

Рішенням № 4427 ці довідки не враховані відповідачем як належний доказ пільгового характеру роботи через те, що їх видано раніше, ніж позивач звернувся за призначенням пенсії, та неможливо провести перевірку достовірності їх видачі.

За положенням частини 3 статті 44 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV передбачено право відповідача на проведення перевірки. Згідно до п. 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV, затвердженого постановою Правління ПФУ від 07.07.2014 року № 13-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що за вимогами чинного законодавства, надання довідки про підтвердження наявного пільгового трудового стажу, виданої підприємством, яке знаходиться на території, яка тимчасово непідконтрольна українській владі не дає підстав для відмови у зарахуванні стажу роботи при його підтвердженні записами у трудовій книжці з урахуванням приписів ст. 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях».

Також суд зазначає, що підстав вважати наведені в довідці відомості недостовірними, відповідачем не наведено.

Крім того, Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі «Ковач проти України» від 7 лютого 2008 року, п.59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до частини 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Окрім цього, трудовий стаж позивач набув, працюючи в період, коли територія м. Донецька перебувала під контролем української влади, і підприємство, на якому працював позивач, також було утворено відповідно до законодавства України.

Всі первинні документи, на підставі яких позивач отримав право на призначення пенсії, були сформовані до проведення АТО і не можуть піддаватися сумніву та позбавляти позивача права на отримання пенсії, обрахованої із заробітку, який він отримував на законних підставах, тільки на тій підставі, що Україна тимчасово не здійснює контроль на території, де позивач набув пільговий стаж роботи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо посилань відповідача в рішенні про відмову в призначенні пенсії на неможливість перевірити достовірність видачі довідок, оскільки підприємство знаходиться на непідконтрольній українській владі території, де органи державної влади не здійснюють свої повноваження, з огляду на те, що зазначені довідки включають підтвердження періоду його роботи до 14 квітня 2014 року, який у розумінні Закону України № 1669 «Про тимчасові заходи на період антитерористичної операції» відноситься до періоду початку АТО, тобто до початку проведення АТО.

Щодо доводів відповідача стосовно того, що спірні довідки видані відокремленим підрозділом, який станом на дату видачі довідок був закритий, зазначає наступне.

За приписами ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 було затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Пунктом 4.2 розділу IV вказано Порядку передбачено: орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

З даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 12.06.18, вбачається, що юридична особа ДП «Донецька обласна дирекція з ліквідації збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємств» має відособлений структурний підрозділ «Донецька дирекція з виконання проектів ліквідації шахт Державного підприємства «Донецька обласна дирекція з ліквідації збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємств», який закрито. Разом з тим, ДП «Донецька обласна дирекція з ліквідації збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємств» не ліквідовано, знаходиться в стані припинення (а.с. 90).

За таких обставин, відповідач мав право витребувати у зазначеного підприємства додаткову інформацію, але не витребував. Додаткових документів від ОСОБА_1 чи архівних установ відповідач також не витребував.

За таких обставин перекладання обов'язку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним. Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку пільгової довідки особи не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії. Отже суд апеляційної інстанції зазначає про протиправність рішення № 4427 у цій частині.

Що стосується відмови у визнанні пільговим періоду роботи ОСОБА_1 з 04.04.2011 по 31.05.2014 на ПАТ ШУ «Донбас» через відсутність в реєстрі застрахованих осіб державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування відомостей про проведення чергової атестації робочих місць після 04.04.2005, суд зазначає наступне.

Пунктом 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчислені стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку.

Відповідно до пункту 4.4 вказаного Порядку встановлено, якщо атестація була вперше проведена після 21.08.1997, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.1992, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з положеннями Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для визнання стажу як пільгового є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться в Списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відповідно до наявних в матеріалах справи копій наказу по Шахтоуправлінню «Донбас» № 700 від 16.05.2006 та № 528 від 20.04.2011 року підтверджено пільговий характер роботи на посаді машиніст електровозу (підземний) за відповідним підрозділом Списку № 1. Також, відповідачем не заперечується проведення атестації робочих місць згідно наказів № 528, 529 від 04.04.2005 року (а.с. 108-111).

За таких обставин суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності зарахування пільгового періоду роботи позивача з 04.04.2011 по 31.05.2014 року в якості машиніста електровоза підземного в ПАТ «ШУ «Донбас».

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що підстави, з яких Добропільський ОУПФУ рішенням № 4427 відмовив у зарахуванні до пільгового стажу періодів роботи ОСОБА_1 з 16.01.1985 по 24.05.1986, з 30.08.1988 по 10.07.1995 та з 04.04.2011 по 31.05.2014, суперечать чинному законодавству. Отже, в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню. При цьому суд дійшов висновку, що матеріалами справи належним чином підтверджено необхідність зарахування цього стажу до пільгового. Таким чином, загальний пільговий стаж позивача складає 11 років 04 місяці 18 днів, що є достатнім для призначення пенсії за ст. 114 Закону № 1058-IV.

Суд звертає увагу на те, що у спірному рішенні відповідача від 23 листопада 2017 року № 4427 відсутні посилання щодо незарахування до його пільгового стажу періоду проходження позивачем військової служби та незарахування до пільгового стажу позивача періоду його роботи з 31.05.2014 року по 25.10.2016 року у ПАТ «ШУ «Донбас» в якості машиніста електровозу підземного.

За таких обставин, суд першої інстанції неправомірно вийшов за межі позовних вимог, дослідивши питання щодо можливості зарахування до пільгового стажу позивача періоду проходження ним військової служби та періоду його роботи з 31.05.2014 року по 25.10.2016 року у ПАТ «ШУ «Донбас» в якості машиніста електровозу підземного.

Положеннями ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судовий захист прав та інтересів особи від порушень з боку суб'єкта владних повноважень має бути ефективним. Задля цього ключовим є встановлення правильного способу захисту такого права з урахуванням принципу невтручання у дискреційні повноваження відповідного суб'єкта.

У юриспруденції дискреційні повноваження визначаються як право голови держави, уряду, інших посадовців в органах державної влади у разі ухвалення рішення з питання, віднесеного до їх компетенції, діяти за певних умов на власний розсуд у рамках закону. А в Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи вказано, що адміністративний орган може здійснювати «дискреційні повноваження», користуючись певною свободою розсуду у разі ухвалення будь-якого рішення. Такий орган в силу (за) наявності у нього дискреційних повноважень може вибирати з декількох варіантів припустимих рішень той, який він вважає найбільш відповідним у даному випадку. За цього надано рекомендацію судам не втручатися у дискреційні повноваження державних органів.

На думку суду, з боку державних органів відбувається підміна понять, оскільки не будь-які повноваження органів влади з ухвалення рішень, є дискреційними. Дискреція діє тільки у разі, коли у рамках закону держорган може приймати різні рішення.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об'єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб'єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб'єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними). Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2013 року № 21-87а13.

Згідно з частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України в разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов'язання відповідача вчинити певні дії, і це прямо вбачається з п. 7 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Враховуючи вищевикладене, та те, що відповідач фактично відмовив в призначенні позивачу пенсії, а судом апеляційної інстанції встановлена протиправність його дій в цій частині, суд вважає за необхідне скасувати рішення відповідача від 23.11.2017 року № 4427 та зобов'язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком згідно ч. 1, 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням пільгового стажу за період роботи з 16.01.1985 року по 24.05.1986 року, з 30.08.1988 року по 10.07.1995 року в ШУ ім. газети «Правда» в якості машиніста електровоза підземного, з 04.04.2011 по 31.05.2014 року в якості машиніста електровоза підземного в ПАТ «ШУ «Донбас», період його роботи з 31.05.2014 року по 25.10.2016 року в ПАТ «ШУ «Донбас» в якості машиніста електровозу підземного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

З врахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції на виконання положень ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розподіл судових витрат здійснено відповідно ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 червня 2018 р. у справі № 805/2850/18-а - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними, скасування рішення від 23.11.2017 року № 4427 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо незарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 16.01.1985 року по 24.05.1986 року, з 30.08.1988 року по 10.07.1995 року в ШУ ім. газети «Правда» в якості машиніста електровоза підземного, з 04.04.2011 по 31.05.2014 року в якості машиніста електровоза підземного в ПАТ «ШУ «Донбас».

Скасувати рішення Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 23.11.2017 № 4427 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 згідно ч. 1, 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язати Добропільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області призначити ОСОБА_1 відповідно до його заяви від 14.11.2017 року № 4427 пенсію за віком згідно ч. 1, 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням пільгового стажу за період роботи з 16.01.1985 року по 24.05.1986 року, з 30.08.1988 року по 10.07.1995 року в ШУ ім. газети «Правда» в якості машиніста електровоза підземного, з 04.04.2011 по 31.05.2014 року в якості машиніста електровоза підземного в ПАТ «ШУ «Донбас», з 31.05.2014 року по 25.10.2016 року в ПАТ «ШУ «Донбас» в якості машиніста електровозу підземного.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: 85000, Донецька обл., м. Добропілля, вул. Незалежності, буд. 28) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2, проживає за адресою: АДРЕСА_1) судові витрати у розмірі 3 524 грн. (три тисячі п'ятсот двадцять чотири) грн.

Повне судове рішення складено 14 листопада 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Г.М. Міронова

Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко