Справа № 1740/2478/18
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2018-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 листопада 2018 року м. Рівне №1740/2478/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про зобов'язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача, Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, про зобов'язання відповідача виплачувати з 01.01.2018 пенсію позивачу в раніше встановленому розмірі, 11275,42грн., з урахуванням вимог частини третьої статті 27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення". В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 14.08.2017 йому призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне забезпечення» в розмірі 11275,42грн. При цьому, виплату пенсії позивачу відповідач здійснював з обмеженням її максимального розміру, встановленим ч.3 ст.27 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне забезпечення», а саме: в розмірі 10740грн. З 01.01.2018 максимальний розмір пенсії не може перевищувати 13730грн., а тому, на думку позивача, з вказаної дати він мав отримувати пенсію в розмірі, визначеному при її призначенні, в повному обсязі. Проте, в січні 2018 року позивач отримав пенсію в розмірі 10740грн. На звернення позивача відповідач повідомив, що з 01.10.2017 його пенсія була перерахована із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки та величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, відповідно до п.4-3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне забезпечення» із змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148-VIII. За наслідками вказаного перерахунку розмір пенсії позивача з 01.10.2017 складає 8352,16грн. Позивач вказує, що в даному випадку відповідач мав застосувати приписи п.4 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне забезпечення», згідно з якими у разі, якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі. Тобто, після здійснення перерахунку пенсії позивача з 01.10.2017, відповідач мав здійснювати нарахування пенсії позивачу в розмірі, визначеному при її призначенні, та виплачувати йому пенсію з обмеженням максимального розміру по 31.12.2017, а з 01.01.2018 без такого обмеження. З наведених підстав просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог. На обґрунтування своїх заперечень зазначив, що з 14.08.2017 позивачу призначено пенсію зі зниженням пенсійного віку як особі, яка працювала на роботах із шкідливими та важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робот, професій, посад і показників, що затверджується Кабінетом Міністрів України, та які за результатами атестації робочих місць дають право на пільгове пенсійне забезпечення. Розмір пенсії позивача визначений відповідно до вимог Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне забезпечення» та склав 11275,42грн. Разом з тим, згідно з ч.3 ст.27 вказаного Закону виплата пенсії позивачу здійснювалася з обмеженням її максимального розміру до 10740грн. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148-VIII розділ XV "Прикінцеві положення" Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне забезпечення» доповнено п.4-3, згідно з яким пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", збільшений на 79 гривень. В подальшому, на підставі п.4-3 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне забезпечення» відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.10.2017. Основний розмір пенсії позивача після вказаного перерахунку становив 8352,16грн. При цьому, відповідач вказує, що відповідно до п.4 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне забезпечення», якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі. Так, до 01.10.2017 пенсія виплачувалася позивачу в розмірі 10740грн. Таким чином, розмір пенсійної виплати позивача з 01.10.2017 також становить 10740грн., в тому числі: 8352,16грн. перерахований розмір пенсії за віком; 2387,84грн. доплата до старого розміру пенсії. Враховуючи вище наведене, відповідач стверджує, що діяв в межах своїх повноважень та у спосіб передбачений Конституцією України та законами України, у звязку з чим позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку у відповідача та з 14.08.2017 позивачу призначено пенсію зі зниженням пенсійного віку як особі, яка працювала на роботах із шкідливими та важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робот, професій, посад і показників, що затверджується Кабінетом Міністрів України, та які за результатами атестації робочих місць дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Згідно з розпорядженням №124914 від 20.07.2018 розмір пенсії позивача при її призначенні склав 11275,42грн.

При цьому, виплата пенсії позивача здійснювалась з обмеженням її максимального розміру до 10740грн.

Відповідно до розпорядження №124914 від 09.11.2017 відповідачем проведений перерахунок пенсії позивача з 01.10.2017 із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, за наслідками якого основний розмір пенсії останнього становив 8352,16грн. Також, позивачу була встановлена доплата до основного розміру пенсії в сумі 2387,84грн.

Таким чином, з 01.10.2017 та по день звернення до суду відповідач виплачував позивачу пенсію в розмірі 10740грн.

Як вказує позивач у позовній заяві, відповідно до п.4 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне забезпечення», якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі. Тому, після здійснення перерахунку пенсії позивача з 01.10.2017, відповідач мав здійснювати нарахування йому пенсії в розмірі, визначеному при її призначенні, та виплачувати позивачу пенсію з обмеженням максимального розміру по 31.12.2017, а з 01.01.2018 без такого обмеження.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначаються Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058).

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону №1058, розмір пенсії за віком визначається за формулою:

П = Зп х Кс, де:

П - розмір пенсії, у гривнях;

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Так, згідно з розпорядженням №124914 від 20.07.2018 загальний розмір пенсії позивача при її призначенні (тобто, з 14.08.2017) становив 11275,42грн.

Крім того, згідно з ч.3 ст.27 Закону №1058, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Таким чином, суд вважає, що відповідач правомірно здійснював виплату позивачу пенсії з 14.08.2017 з обмеженням її максимального розміру до 10740грн.

11.10.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148-VIII (далі Закон №2148), яким розділ XV "Прикінцеві положення" Закону №1058 доповнено п.4-3 наступного змісту: «Пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %. При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", збільшений на 79 гривень.

Наявною в матеріалах справи копією розпорядження №124914 від 09.11.2017 підтверджується, що на підставі п.4-3 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058 відповідачем здійснений перерахунок пенсії позивача з 01.10.2017, за наслідками якого загальний розмір пенсії позивача становив 10740грн., в т.ч.: розмір пенсії за віком 8352,16грн.; доплата до розміру пенсії до 01.10.2017 2387,84грн.

Згідно з п.2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2148, у разі якщо внаслідок перерахунку, проведеного відповідно до цього Закону, розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Крім того, аналогічні положення містяться в п.4 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058.

Тому, в разі якщо після перерахунку пенсії позивача з 01.10.2017 відповідно до п.4-3 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058 її розмір зменшився, то відповідач був зобовязаний виплачувати позивачу пенсію в розмірі, що був встановлений до 01.10.2017.

Так, у відзиві на позовну заяву відповідач, посилаючись на п.4 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058, обґрунтовує доплату до розміру пенсії позивача до 01.10.2017 в сумі 2387,84грн. тим, що до здійснення перерахунку пенсія виплачувалася позивачу в розмірі 10740грн.

В даному випадку суд звертає увагу, що до здійснення перерахунку пенсії позивача з 01.10.2017 її розмір становив 12403,51грн., а не 10740грн.

При цьому, суд зазначає, що розмір фактичної пенсійної виплати позивача, визначений з урахуванням обмеження її максимального розміру відповідно до ч.3 ст.27 Закону №1058, не є тотожним загальному розміру пенсії позивача, розрахованому згідно з формулою, наведеною у ч.1 ст.27 Закону №1058.

Таким чином, після здійснення перерахунку пенсії позивача з 01.10.2017 відповідач був зобовязаний встановити йому доплату до старого розміру пенсії в сумі 1725,12грн. (11275,42грн. 8352,16грн. = 2923,26грн.) та виплачувати позивачу пенсію з обмеженням її максимального розміру до 10740грн. по 31.12.2017 включно.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 № 2246-VIII, з 1 січня 2018 року прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, встановлено в розмірі 1373грн.

Тобто, з 01.01.2018 максимальний розмір пенсійної виплати не може перевищувати 13730грн. (ч.3 ст.27 Закону №1058). А тому з 01.01.2018 пенсія в розмірі 11275,42грн. (в розмірі, визначеному при її призначенні) мала виплачуватися позивачу в повному обсязі.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що всупереч вимогам п.4 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058 та п.2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2148 відповідач з 01.01.2018 виплачував позивачу пенсію в меншому розмірі, ніж була йому встановлена до перерахунку з 01.10.2017.

З огляду на вказане, позовні вимоги позивача про зобов'язання відповідача здійснювати виплату позивачу пенсії в раніше встановленому розмірі 11275,42грн., з урахуванням вимог ч.3 ст.27 Закону №1058 - є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Крім того, суд звертає увагу, що у позовній заяві позивачем заявлено лише вимогу зобовязального характеру.

Однак, статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, в тому числі шляхом визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії.

Статтею 245 КАС України також встановлено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про, зокрема, визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії.

Оскільки, судом встановлений факт наявності бездіяльності з боку відповідача щодо здійснення виплати позивачу з 01.01.2018 пенсії в раніше встановленому розмірі в сумі 11275,42грн., то суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та прийняти рішення про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинення певних дій.

Підсумовуючи вище наведене в його сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на вказане, сплачена сума судового збору у розмірі 704,80грн. відповідно до квитанції від 26.09.2018 №46, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи, підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 263 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Володимирецького обєднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області щодо невиплати ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року пенсії в раніше встановленому розмірі в сумі 11275,42грн., з урахуванням вимог частини третьої статті 27 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне забезпечення».

Зобовязати Володимирецьке обєднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області виплатити ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року пенсію в раніше встановленому розмірі в сумі 11275,42грн., з урахуванням вимог частини третьої статті 27 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне забезпечення».

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Володимирецького обєднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області судовий збір в розмірі 704,80грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

1) позивач ОСОБА_1 (34400, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1);

2) відповідач Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (34300, Рівненська обл., смт., Володимирець, вул. Соборна, 28, ).

Суддя Комшелюк Т.О.