Справа № 826/14825/18
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2018 року м. Київ № 826/14825/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кармазіна О.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві

про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (02125, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код: НОМЕР_1) звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

визнати неправомірним та скасувати рішення ГУ ПФУ в м. Києві від 03.08.2018 щодо відмови у переведенні з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника у розмірі 50 відсотків щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;

зобов'язати ГУ ПФУ в м. Києві призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію по втраті годувальника з 03.07.2017 у розмірі 50 відсотків щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_3 на підставі довідки від 29.08.2018 № 157 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ;

зобов'язати ГУ ПФУ в м. Києві здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_3 на підставі довідки від 29.08.2018 № 157 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона отримує пенсію за віком та є особою з третьою групою інвалідності. У зв'язку зі смертю чоловіка позивача який отримував довічне грошове утримання як суддя у відставці, у позивача виникло право на отримання переведення на пенсію по втраті годувальника. Однак, у зв'язку із відмовою відповідача у такому переведенні, позивач залишилась без можливості отримання матеріального забезпечення по втраті годувальника, гарантованого національним законодавством.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.09.2018 відкрито спрощене провадження у справі та запропоновано відповідачу, протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати відзив на позовну заяву, копію відзиву одночасно надіслати позивачу.

Відповідач подав відзив на позовну заяву в якому заперечив проти задоволення позову та зазначив, що Законом України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачено переведення на пенсію по втраті годувальника.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва та отримує пенсію за віком, призначену згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у розмірі 1479,03 грн.

02.07.2018 помер чоловік позивача ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_2 та свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_3

ОСОБА_3 з 19.12.1983 по 22.09.2016 працював на посаді судді.

Постановою Верховної Ради України від 22.09.2016 № 1600-VIII ОСОБА_3 звільнений у відставку з посади судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

З жовтня 2016 року ОСОБА_3 перебував на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва та отримував довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 29376,00 грн, що нараховувалось на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних від 04.10.2016 №341.

13.07.2018 ОСОБА_1 звернулась до управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва із заявою про перехід з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по втраті годувальника в розмірі 50 відсотків щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 13.08.2018 №60009/03 повідомлено, що рішенням від 03.08.2018 позивачу відмовлено в переведенні на пенсію по втраті годувальника. Відповідач мотивував відмову тим, що в Законі України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачено переведення на пенсію по втраті годувальника.

Позивач вважає, що має право на переведення на пенсію по втраті годувальника в розмірі 50 відсотків щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а рішення Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві про відмову вважає протиправним, а тому звернулась до суду із даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2013 №1058-IV (Закону №1058-IV), пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

За приписами частини першої статті 1 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно статті 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до частини першої статті 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Частиною першою статті 36 Закону №1058-IV встановлено, що пенсія у зв'язку із втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні. Згідно з частиною другою цієї статті непрацездатними членами сім'ї вважаються, зокрема: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку.

Згідно пункту другого частини першої статті 45 Закону №1058-IV пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

З урахуванням викладеного суд вважає, що позивач, у зв'язку зі смертю чоловіка позивач, як непрацездатна особа, яка перебувала на утриманні померлого, має право на переведення на пенсію по втраті годувальника з 03.07.2018.

Частина перша статті 37 Закону №1058-IV визначає, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім'ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Згідно частин третьої, четвертої статті 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

22.07.2018 набрав чинності Закон України від 15.05.2018 № 2415-VIII «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжні права», яким внесені зміни до Закону України № 1774-VIII, зокрема в абзаці другому пункті 3 розділу II та цифри « 1600 гривень» замінено словами та цифрами «прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року».

Виходячи з наведеного Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ надано довідку від 29.08.2018 №157 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Відповідно до зазначеної довідки станом на 01 січня 2018 року суддівська винагорода, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_3 складає 35 944, 80 грн.

Отже, сума довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_3, підлягає перерахунку на підставі довідки від 29.08.2018 №157 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

При цьому, саме розмір довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_3, визначений за результатом такого перерахунку має враховуватись під час визначення розміру пенсії позивачу по втраті годувальника.

Отже, відмова у призначенні ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника в залежності від розміру пенсії її померлого чоловіка на час настання смерті є протиправною.

Що стосується посилання відповідача на те, що при розрахунку пенсії по втраті годувальника не може враховуватись розмір отримуваного годувальником щомісячного довічного утримання на час настання смерті, системний аналіз чинного законодавства свідчить про те, що пенсія за віком та довічне грошове утримання судді мають однакову правову природу. Так, пенсією є регулярна щомісячна грошова виплата, яка призначається у встановленому державою порядку як захід матеріального забезпечення у зв'язку з настанням певної обставини - досягнення пенсійного віку, інвалідності, смерті годувальника.

Щомісячне довічне грошове утримання також являє собою регулярну щомісячну грошову виплату, яка чоловіку позивача була призначена при звільненні у відставку та виплачувалась територіальним органом Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України як захід матеріального забезпечення.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з частиною першої статті 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

У справах «Стек та інші проти Сполученого Королівства», "Пічкур проти України" Європейський Суд з прав людини зазначив, якщо у державі є чинне законодавство, яким передбачено право на соціальні виплати, це законодавство має вважатися таким, що породжує майновий інтерес, який підпадає під дію статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Якщо держава вирішує створити механізм соціальних виплат, вона повинна зробити це у спосіб, що відповідає статті 14 Конвенції щодо заборони дискримінації. Дискримінація означає поводження з особами у різний спосіб, без об'єктивного та розумного обґрунтування, у відносно схожих ситуаціях. У практиці ЄСПЛ напрацьовані також три головні критерії, що їх слід оцінювати з тим, щоб зробити висновок чи відповідає певний захід втручання у право власності принципу правомірного і допустимого втручання, сумісного з гарантіями ст.1 Першого протоколу, а саме чи є такий захід законним; чи переслідує втручання в право власності «суспільний інтерес»; чи є такий захід пропорційним переслідуваним цілям. За оцінкою ЄСПЛ не буде вважатись пропорційним втручання, яке становить «особистий та надмірний тягар» для особи.

У даній справі право позивача на отримання пенсії по втраті годувальника залежно від його доходу на час настання смерті стало залежним від місця роботи годувальника на посаді судді, що призвело до ситуації, в якій позивач, пропрацювавши до досягнення пенсійного віку та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення виявилась позбавленою права на пенсію по втраті годувальника лише на тій підставі, що годувальнику після досягнення пенсійного віку була призначена пенсійна виплата згідно з Законом "Про судоустрій і статус суддів", яку відмовився врахувати відповідач при розрахунку. Така відмінність у ставленні при призначенні пенсії даного виду не може бути визнана виправданою з точки зору об'єктивних та розумних обґрунтувань, оскільки отримувана годувальником сума щомісячного грошового утримання за правовою природою являлась призначеною на законних підставах регулярною пенсійною виплатою за рахунок державних коштів. Не врахування відповідачем розміру доходу годувальника на час настання смерті призвело до того, що сама суть права позивача на отримання пенсії по втраті годувальника була зведена нанівець, що безсумнівно становить "особистий та надмірний тягар" для позивача, яка перебуваючи в непрацездатному віці, є інвалідом третьої групи, втративши матеріальну підтримку в зв'язку зі смертю чоловіка, залишилась без можливості отримання матеріального забезпечення по втраті годувальника, гарантованого національним законом на загальних підставах.

З огляду на зазначене та беручи до уваги достатній та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а відтак такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Оскільки даний позов сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, підлягає задоволенню повністю, а згідно наявної у матеріалах справи квитанції, позивачем за його подання сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн., то вказана сума підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.

На підставі вище викладеного, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2; р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (адреса: 04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16, код ЄДР 42098368) про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 03.08.2018 щодо відмови у переведенні з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника в розмірі 50 відсотків щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_3 на підставі довідки від 29.08.2018 № 157 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію по втраті годувальника з 03 липня 2018 року в розмірі 50 відсотків від суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_3 згідно даних довідки від 29.08.2018 №157 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 704,80 (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) гривень.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України з урахуванням п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя О.А. Кармазін