Справа № 640/18153/18
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2018-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

06 листопада 2018 року м. Київ № 640/18153/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Клочкова Н.В., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами ОСОБА_1 до Касаційного адміністративного суду про визнання незаконними ухвал,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1.) до Касаційного адміністративного суду.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що ухвалою від 11 вересня 2018 року Касаційний адміністративний суд повернув позивачу касаційну скаргу від 25 серпня 2018 року на ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 серпня 2018 року, стверджуючи, що наявні підстави для визнання касаційної скарги необґрунтованою, оскільки: скаржником не надано доказів сплати судового збору; клопотання про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає; касаційну скаргу подано російською мовою.

Ухвалою від 11 жовтня 2018 року Касаційний адміністративний суд повернув позивачу касаційну скаргу на ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2018 року, оскільки скаржником не усунуто недоліків касаційної скарги, зазначені в ухвалі Верховного Суду від 11 вересня 2018 року .

Разом з тим, суд звертає увагу, що адміністративний позов у прохальній частині не містить позовних вимог. При цьому, зі змісту позовної заяви встановлено, що на думку позивача, ухвали Касаційного адміністративного суду від 11 вересня 2018 року та від 11 жовтня 2018 року у справі №2040/6082/18 є незаконними та такими, що порушують право останнього на судовий захист інших його конституційних прав.

Розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 та додані до неї матеріали, суддя Окружного адміністративного суд міста Києва звертає увагу на наступне.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

У відповідності до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Абзацом 2 пункту 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у цьому Кодексі термін публічно - правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Під суб'єктом владних повноважень розуміється орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Тобто, вказані норми свідчать про те, що визначальною ознакою адміністративної справи є наявність у однієї із сторін спору статусу суб'єкта владних повноважень, такий суб'єкт у спірних правовідносинах по відношенню до інших осіб має здійснювати саме публічно - владні управлінські функції, які б виникали на основі законодавства.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 має намір визнати незаконними ухвали Касаційного адміністративного суду від 11 вересня 2018 року та від 11 жовтня 2018 року, оскільки відповідачем необгрунтовано залишено касаційну скаргу без руху та повернено, у зв'язку з чим ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Так, статтею 6 Конституції України передбачено, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

У частинах 1 та 2 статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.

Відповідно до статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом. Суд утворюється, реорганізовується і ліквідовується законом, проект якого вносить до Верховної Ради України Президент України після консультацій з Вищою радою правосуддя. Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України. Відповідно до закону можуть діяти вищі спеціалізовані суди. З метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин діють адміністративні суди. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

При цьому, слід зазначити, що у своєму рішенні від 23 травня 2001 року №6-рп/2001 у справі №1-17/2001 Конституційний Суд України зазначив, що відповідно до частини 1 статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. При здійсненні правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону (частина перша статті 129 Конституції України). Виключно законами України визначаються судоустрій і судочинство. Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним процесуальним законодавством України.

Зі змісту наведених положень вбачається, що судові рішення, пов'язані з розглядом справ у судових інстанціях, можуть оскаржуватись у встановленому законом порядку, а не шляхом їх оскарження до суду першої інстанції, оскільки це порушувало б конституційний принцип незалежності суддів і заборону втручання у вирішення справи незалежним судом.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

Тобто, у розумінні положень 1, 2, 7, 9 частини 1 статті 4, статті 19, частини 3 статті 46 Кодексу адміністративного судочинства України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративній правопорушення не є суб'єктами владних повноважень, які здійснюють владні - управлінські функції, а тому не можуть виступати відповідачами у справах про оскарженнях їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З урахуванням встановлених вище обставин суддя приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 про визнання незаконними ухвал Касаційного адміністративного суду від 11 вересня 2018 року та 11 жовтня 2018 року не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а отже наявні підстави для відмови у відкритті провадження у справі.

Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення питань підвідомчості судам спорів, порушення і відкриття справ, підготовки їх до розгляду, судовий розгляд справ у першій інстанції, в касаційному і наглядовому порядку та прийняття по них судових рішень належать до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.

При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що процесуальні документи переглядаються та оскаржуються сторонами в порядку, встановленому КАС України. Окружний адміністративний суд міста Києва, як суд першої інстанції не наділений повноваженнями переглядати ухвали Касаційного адміністративного суду.

Суд відмовляє у відкритті провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства (п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України). У разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи (ч. 6 ст. 170 КАС України).

Однак у зазначених статтях не вирішено питання про правові наслідки звернення позивача з позовом, в якому відсутні ознаки юридичного спору (публічно-правового спору) та який на підставі ч. 3 ст. 124 Конституції не належить до юрисдикції усіх судів України.

Суд вважає, що такому випадку, відмовляючи у відкритті провадження у справі, позивачу слід роз'яснити, що його вимоги не належать до юрисдикції судів.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 03 вересня 2018 року у справі №9901/638/18 (П/9901/638/18).

Керуючись статтями 160-162, частинами 1, 6 статті 170, статтею 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В:

1. У відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Касаційного адміністративного суду про визнання незаконними ухвал - відмовити.

2. Роз'яснити ОСОБА_1, що повторне звернення до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

3. Роз'яснити ОСОБА_1, що його вимоги не належать до юрисдикції судів.

4. Копію ухвали надіслати особі, що звернулась із позовною заявою.

Суддя Н.В. Клочкова