Справа № 809/1093/18
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2018-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/879/18
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Кухтея Р. В., Попка Я. С.;

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 липня 2018 року в справі № 809/1093/18 (головуючий суддя - Тимощук О. Л., м. Івано-Франківськ) за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області до відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

25 червня 2018 року Івано-Франківським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області до відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про скасування постанови від 15.06.2018 ВП №56241262 про накладення штрафу в розмірі 5100 грн.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що на переконання позивача, відповідачем, при прийнятті оскаржуваної постанови допущено порушення вимог частини 1 статті 75 Закону України "Про виконавче провадження", у зв'язку із чим остання є очевидно протиправною та підлягає скасуванню.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 липня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивачем - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.01.2018 по справі № 809/1861/17 зобов'язано відповідача провести перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2016. На підставі вказаного рішення та виконавчого листа №809/1861/17, виданого судом 19.04.2018, здійснено перерахунок пенсії з 01.01.2016 та проведено виплату донарахованої пенсії за період з 01.01.2018 по 30.04.2018, а згідно з абзацом 2 пункту 3 Постанови КМУ "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", сума перерахованих пенсій для виплати за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 виплачується органами Пенсійного фонду України після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету, починаючи з 01.01.2019. Відтак, позивач вказує на фактичну відсутність коштів, і зазначає, що дані обставини свідчать про наявність поважних причин невиконання ним вищевказаного судового рішення.

Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції прийняте у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України (далі - КАС України) в порядку письмового провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України розгляд даної справи судом апеляційної інстанції здійснюється в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що Івано-Франківським окружним адміністративним судом 29 січня 2018 року ухвалено рішення по справі № 809/1861/17, згідно з резолютивною частиною якого, відповідача зобов'язано провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, виданої Ліквідаційною комісією УМВС України в Івано-Франківській області, на підставі якого старшим державним виконавцем Боберським Р.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 23.04.2018 ВП № 56241262.

Позивачем направлено відповідачу листа від 07.05.2018 №7499/06 (а.с.12), яким повідомлено останнього про те, що на підставі рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.01.2018 ОСОБА_1 05.04.2018 здійснено перерахунок пенсії з 01.01.2016 та проведено 12.04.2018 виплату донарахованої суми пенсії за період з 01.01.2018 по 30.04.2018 в сумі 12 476,84 грн. Виплату донарахованої суми пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 в сумі 74 861,04 грн буде забезпечено з 01.01.2019, виходячи з приписів абзацу 2 пункту 3 Постанови КМУ "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", згідно з яким, виплата перерахованих пенсій проводиться з 01.01.2018 року. Сума перерахованих пенсій для виплати за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 01.01.2018 та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в такому порядку: з 01.01.2019 по 31.12.2019 - щомісяця окремою сумою у розмірі 50% різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017; з 01.01.2020 - щомісяця окремою сумою у розмірі 100% різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

З огляду на вказане, позивач просив відповідача винести постанову про закінчення виконавчого провадження.

Також встановлено, що відповідачем 15.06.2018 винесено постанову про накладення штрафу ВП №56241262 (а.с.11). Відповідно до змісту вказаної постанови, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.04.2018 по справі №809/1861/17 позивачем не виконано в повному обсязі, у зв'язку із чим, на позивача накладено штраф у розмірі 5100 грн та зобов'язано його виконати рішення протягом десяти робочих днів.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Даючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції бере до уваги положення законів та підзаконних нормативно-правових актів у відповідних редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, а саме, Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 №2747-IV (надалі, також - КАС України), Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (надалі, також - Закон №1404-VIII), Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII (надалі, також - Закон №2262-XII), Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" від 05.06.2012 №4901-VI (надалі, також - Закон №4901-VI), Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (надалі, також - Постанова №103).

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтями 129 та 129-1 Конституції України, однією із основних засад судочинства є обов'язковість судових рішень. Суд ухвалює рішення іменем України, яке є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Встановлено, що рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.04.2018 по справі №809/1861/17 набрало законної сили 26.03.2018, а відтак підлягає обов'язковому виконанню.

Поняття та особливості здійснення виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) визначено Законом №1404-VIII.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих документів, серед яких, зокрема, виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Частиною 1 статті 5 цього Закону передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 63 Закону №1404-VIII, за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Статтею 75 вказаного Закону встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу, зокрема, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень.

Стосовно тверджень апелянта про відсутність відповідного фінансового забезпечення, як поважної причини невиконання судового рішення колегія суддів суду апеляційної інстанції зазначає таке.

Гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, передбачених Законом України "Про виконавче провадження" визначено Законом №4901-VI. Згідно зі статтею 2 вказаного Закону держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган.

Окрім вказаного, статтею 3 цього ж Закону передбачено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Наведене свідчить про те, що відсутність фінансування не віднесено законодавцем до поважних причин невиконання судового рішення, а навпаки, встановлено порядок стягнення коштів боржника - державного органу, в разі відсутності у останнього відповідних бюджетних призначень.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.03.2011 по справі "СУК проти України" виклав правову позицію, відповідно до якої, органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Окрім цього, у своєму рішенні від 15.10.2009 по справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" Суд сфокусувався саме на невиконанні рішень суду, в яких держава виступає боржником в особі тих чи інших державних органів або підприємств та вказав, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає також право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Разом з цим, Суд вказав, що держава не має посилатись на відсутність коштів, коли йде мова про виконання рішення проти державного органу.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що виконання судового рішення, яке набрало законної сили не може бути поставлене у залежність від бюджетних асигнувань, тому посилання на відсутність фінансування як на підставу невиконання рішення суду в повному обсязі є необґрунтованим та недопустимим.

Згідно з ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 229, 241, 250, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області - залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 липня 2018 року в справі № 809/1093/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

На постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
Я. С. Попко