Справа № 159/4261/18
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2018-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про передачу адміністративної справи за підсудністю

09 листопада 2018 року ЛуцькСправа № 159/4261/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мачульського В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Ковельської міської ради про оскарження дій суб'єкта владних повноважень щодо відмови у знятті з реєстрації місця проживання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 27.08.2018 звернулася до Ковельського міськрайонного суду Волинської області з адміністративним позовом до Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Ковельської міської ради про оскарження дій суб'єкта владних повноважень щодо відмови у знятті з реєстрації місця проживання.

05.10.2018 ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області адміністративну справу №159/4261/18 передано на розгляд до Волинського окружного адміністративного суду, за правилами предметної підсудності.

Вказана адміністративна справа надійшла на адресу Волинського окружного адміністративного суду 05.11.2018 (супровідний лист вих. № 159/4261/18/20794/2018 від 23.10.2018).

Вирішуючи питання щодо прийняття справи до свого провадження, слід зазначити, що відсутні підстави для її прийняття, з огляду на наступне.

Стаття 29 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ, який набрав чинності 15 грудня 2017 року, далі - КАС України) містить виключний перелік обставин, за наявності яких суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду.

Так, відповідно до частини 1 цієї статті суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо:

1) до початку розгляду справи по суті задоволено клопотання відповідача, зареєстроване у встановленому законом порядку, місце проживання (перебування) якого раніше не було відоме, про передачу справи за місцем його проживання (перебування);

2) при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду;

3) після відкриття провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду;

4) після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи;

5) ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу адміністративного суду, який розглядав справу;

6) однією із сторін у справі є суд, в якому розглядається справа, або суддя цього суду;

7) справа підлягає розгляду як зразкова у порядку, визначеному статтею 290 цього Кодексу.

Отже, передача справ з одного суду до іншого у зв'язку зі зміною предметної підсудності справи цією нормою не передбачена.

Суддею Ковельського міськрайонного суду Волинської області в ухвалі від 05.10.2018 року про передачу справи зроблено посилання на частину 1 статті 20 КАС України як на норму, яка встановлює вичерпний перелік справ, підсудних місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Разом з тим, за правилами статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Публічно-правовий спір - це спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Позивач в адміністративному судочинстві це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, та просити про їх захист.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Разом з тим, участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак не кожен спір за участю суб'єкта владних повноважень є публічно-правовим.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що спірні правовідносини стосуються порядку реалізації зняття з місця проживання.

Так, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (стаття 1 ЦК України).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 16 ЦК України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини другої цієї статті).

Згідно статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Право на вільний вибір місця проживання згідно статті 270 ЦК України є видом особистих немайнових прав, його зміст становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя (стаття 271 ЦК України).

Порядок здійснення особистих немайнових прав визначений статтею 272 ЦК України, згідно якої фізична особа здійснює особисті немайнові права самостійно. В інтересах малолітніх, неповнолітніх, а також повнолітніх фізичних осіб, які за віком або за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої особисті немайнові права, їхні права здійснюють батьки (усиновлювачі), опікуни, піклувальники.

При цьому, фізична особа має право вимагати від посадових і службових осіб вчинення відповідних дій, спрямованих на забезпечення здійснення нею особистих немайнових прав.

Забезпечення здійснення фізичною особою особистих немайнових прав, відповідно до статті 273 ЦК України, покладено на органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування у межах їх повноважень.

Відповідно до статті 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.

Статтею 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до порушення цивільних прав, мають майновий характер або пов'язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконною (протиправною) такої бездіяльності є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги щодо зобов'язання зняття з реєстрації місця проживання стосуються цивільних прав які мають майновий характер або пов'язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів.

Таким чином, існує цивільно-правових спір, заявник заявляє про порушення його приватних прав, захист яких реалізує шляхом заявлення цього позову.

Правовий висновок щодо юрисдикції судів у подібному спорі висловлена в постанові Великої палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 337/2535/2017 (провадження № 14-130цс18).

Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Частиною п'ятою вказаної норми встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, даний спір підлягає до розгляду по суті Ковельським міськрайонним судом Волинської області як місцевим загальним судом, оскільки стосується оскарження дій суб'єкта владних повноважень що виникають у сфері цивільних правовідносин.

Крім того, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з &?ц;…&? ; питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів &?р;…&?к;». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. (частина друга статті 19 Конституції України).

Ковельський міськрайонний суд Волинської області передаючи справу на розгляд Волинському окружному адміністративному суду не врахував усі норми КАС України.

Також, суд звертає увагу на те, що представник позивача ОСОБА_2 05.10.2018 звертався до Ковельського міськрайонного суду з заявою про розгляд даної справи саме в цьому суді надавши до заяви копії рішень судів щодо підсудності по аналогічних справах на 21 аркуші, однак в той же день суддя постановив ухвалу про передачу справи по підсудності, залишивши вказану заяву представника позивача поза увагою, без відповідного реагування.

При цьому, суд також вважає за необхідне зазначити, що в даному випадку не підлягає до застосування норма частини першої статті 30 КАС України, відповідно до якої спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються, оскільки, як було встановлено вище, дана справа була передана Волинському окружному адміністративному суду з порушенням порядку, встановленого статтею 29 цього Кодексу, а відтак обов'язок щодо прийняття до свого провадження даної справи, встановлений частиною другою статті 30 КАС України, у Волинського окружного адміністративного суду відсутній.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 29 КАС України, суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Частиною шостою цієї статті передбачено, що питання про передачу адміністративної справи, крім випадку, визначеного пунктами 4-6 частини першої цієї статті, суд вирішує ухвалою. Ухвалу про передачу адміністративної справи з одного адміністративного суду до іншого може бути оскаржено.

За правилами частини восьмої статті 29 КАС України, передача адміністративної справи з одного суду до іншого на підставі відповідної ухвали, яка підлягає оскарженню, здійснюється не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження такої ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що адміністративна справа №159/4261/18 підлягає передачі на розгляд Ковельському міськрайонному суду Волинської області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 29, 30, 248, 256, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративну справу №159/4261/18 за позовом ОСОБА_1 до Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Ковельської міської ради про оскарження дій суб'єкта владних повноважень щодо відмови у знятті з реєстрації місця проживання, передати на розгляд до Ковельському міськрайонного суду Волинської області.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня підписання ухвали суддею.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський