Справа № 175/3056/17
Суддя: Озерянська Ж. М.
Дата ухвалення: 2018-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 175/3056/17
Провадження № 2-а/175/73/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2018 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Озерянської Ж.М.,

за участю секретаря Іщенко Д.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання дій протиправними, скасування та визнання рішення незаконним, -

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання дій протиправними, скасування та визнання рішення незаконним, в якому просив визнати протиправними дії Підгородненської міської ради: скасувати та визнати незаконним рішення ХХVІІ позачергової сесії VІІ скликання від 30 травня 2017 року №90-н «Про скасування рішення сесії від 09.12.2016 року №857-ХV/VІІ «Про надання дозволу на складання договору про встановлення особистого строкового сервітуту ФОП ОСОБА_1.»; судові витрати покласти на відповідача.

Адвокат позивача за договором про надання правової допомоги ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити, посилаючись на обставини зазначені в позові.

Представник відповідача Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області за довіреністю Ганчева С.Г. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову та просила суд відмовити у його задоволенні у повному обсязі прийнявши до уваги письмові заперечення (а.с.50-55).

Дослідивши матеріали, вислухавши сторони, з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.ст. 8, 9 КАС України усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами, суд виходить з того, що відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що 09 грудня 2016 року на засіданні сесії міської ради було розглянуто заяву ФОП ОСОБА_1 (а.с.12), за результатами розгляду якої Підгородненською міською радою Дніпровського району Дніпропетровської області було прийнято рішення №857-ХV/VІІ «Про надання дозволу на складання договору про встановлення особистого строкового сервітуту» (а.с.34). Рішенням сесії надано дозвіл на складання договору про встановлення особистого строкового сервітуту на земельну ділянку площею 0,0040 га за адресою: АДРЕСА_1 для провадження підприємницької діяльності; погоджено розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності за умови виконання вимог рішення сесії: виготовлення креслення масштабом 1:500; ескізу тимчасової споруди; паспорту прив'язки, замовлення нормативно-грошової оцінки земельної ділянки для укладання договору особистого строкового сервітуту.

Пунктом 6 рішення №857-ХV/VІІ «Про надання дозволу на складання договору про встановлення особистого строкового сервітуту» зазначено, що міська рада залишає за собою право на скасування даного рішення в разі невиконання вищезазначених вимог.

Статтею 100 ЗК України визначено, що сервітут може буде встановлений за договором. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно.

22 травня 2017 року погоджувальною комісією був здійснений виїзд за результатами якого встановлено, що по АДРЕСА_1 ФОП ОСОБА_1 встановлена тимчасова споруда для провадження підприємницької діяльності без оформленої відповідним чином документації на земельну ділянку комунальної власності (а.с.80).

На час встановлення тимчасової споруди позивачем не виконані вимоги рішення Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області №857-ХV/VІІ «Про надання дозволу на складання договору про встановлення особистого строкового сервітуту», а саме п.1.4 «Замовити нормативно-грошову оцінку земельної ділянки для укладення договору особистого строкового сервітуту», таким чином ОСОБА_1 встановив тимчасову споруду без договору земельного сервітуту.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Земельним кодексом України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації (стаття 271.1.1. Податкового кодексу України).

В порушення вимог рішення сесії Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_1 встановив тимчасову споруду без відповідних документів.

В обгрунтування позову, ОСОБА_1 вказує, що дійсно 17 травня 2017 року ним було встановлено кіоск, в межах наданої земельної ділянки. Однак твердження позивача, про встановлення тимчасової споруди в межах наданої земельної ділянки не відповідає дійсності, оскільки технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 не виготовлена, та як наслідок не укладено договір сервітуту.

У відповідності до Порядку укладання договорів про встановлення особистого сервітуту на земельні ділянки, що перебувають у розпорядженні Підгородненської міської ради, на яких розташовані або планується розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого рішенням Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області №2973-ХХХІХ/VІ від 27 грудня 2013 року (а.с.82-93), після отримання рішення про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо надання у користування земельної ділянки для розміщення та обслуговування тимчасової споруди і укладення договору сервітуту зацікавлена особа (в даному випадку позивач) замовляє розроблення технічної документації (п.3.4. Порядку).

Пунктом 3.10 вищевказаного Порядку встановлено, що у разі ухилення суб'єкта господарювання від укладання договору про встановлення особистого сервітуту протягом 2 місяців з дати прийняття рішення міської ради про розміщення тимчасової споруди та укладання договору про встановлення особистого сервітуту, то таке рішення вважається таким, що втратило чинність.

Частиною 11 ст. 186 ЗК України встановлено, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту, погоджується землевласником та землекористувачем і затверджується особою, яка набуває право суборенди або сервітуту. З огляду на норми земельного законодавства та Порядку вбачається, що розроблена технічна документація повинна бути погоджена землевласником, тобто міською радою в особі міського голови або через рішення сесії міської ради.

Строк на виконання вимог рішення Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області №857-ХV/VІІ «Про надання дозволу на складання договору про встановлення особистого строкового сервітуту», становив 6 місяців, за цей час ОСОБА_1 повинен був, серед іншого замовити нормативно-грошову оцінку земельної ділянки та укласти договір, зазначені вимог не були виконані. За умови виконання всіх вимог рішення сесії позивачу було погоджено розміщення тимчасової споруди.

У зв'язку з самовільним встановленням тимчасової споруди, 26 травня 2017 року на адресу Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, надійшов лист директора КЗ «Підгородненський навчально-виховний комплекс №1» Дніпровської районної ради Дніпропетровської області (а.с.37) та звернення з контакт-центру «Гаряча лінія голови облдержадміністрації» (а.с.38,39).

30 травня 2017 року на засіданні сесії Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, у зв'язку зі зверненнями, які надійшли до міської ради, через часткове виконання вимог рішення Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області №857-ХV/VІІ «Про надання дозволу на складання договору про встановлення особистого строкового сервітуту», та у відповідності до пункту 6, зазначеного рішення, відповідачем було прийнято рішення №90н-ХХVІІ/VІІ «Про скасування рішення сесії від 09 грудня 2016 року №857-ХV/VІІ «Про надання дозволу на складання договору про встановлення особистого строкового сервітуту ФОП ОСОБА_1.» (а.с.35), яке було направлено ОСОБА_1 листом від 01 червня 2017 року за №372 (а.с.79).

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Відповідно до ч. 2 цієї статті рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос. Відповідно до ч. 5 цієї статті акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.

Стаття 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачає обов'язок розпорядників інформації, яким є міська рада, оприлюднювати нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії (крім внутрішньоорганізаційних), прийняті розпорядником, проекти рішень, що підлягають обговоренню, інформацію про нормативно-правові засади діяльності. Така інформація підлягає обов'язковому оприлюдненню невідкладно, але не пізніше п'яти робочих днів з дня затвердження документа. Проекти нормативно-правових актів, рішень органів місцевого самоврядування, розроблені відповідними розпорядниками, оприлюднюються ними не пізніш як за 20 робочих днів до дати їх розгляду з метою прийняття.

Нормативно-правовий акт - офіційний письмовий документ, прийнятий уповноваженими фізичними особами у визначеній законодавством формі та за встановленою законодавством процедурою, спрямований на регулювання суспільних джерел права що містить норми права, має неперсоніфікований характер і розрахований на неодноразове застосування.

Положенням про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого ПКМУ № 731 від 28.12.1992 року, також зазначено поняття нормативно-правового акту, згідно якого: на державну реєстрацію подаються нормативно-правові акти, прийняті уповноваженими на це суб'єктами нормотворення у визначеній законодавством формі та за встановленою законодавством процедурою, що містять норми права, мають неперсоніфікований характер і розраховані на неодноразове застосування, незалежно від строку їх дії (постійні чи обмежені певним часом) та характеру відомостей, що в них містяться, у тому числі з грифами «Для службового користування», «Особливої важливості», «Цілком таємно», «Таємно» та іншими, а також прийняті в порядку експерименту.

Оскаржуване рішення сесії міської ради не є нормативно-правовим актом, оскільки воно має персоніфікований характер та не розраховане на неодноразове застосування, а тому оприлюднення його не повинно було здійснюватися за 20 робочих днів до прийняття. Оскаржуване рішення оприлюднено на офіційному веб-сайті міської ради у строки встановлені ст. 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації» (не пізніше п'яти робочих днів з дня затвердження документа).

Посилання позивача, що Підгородненська міська рада оскаржуваним рішенням припинила його право користування земельною ділянко є безпідставним, оскільки право користування земельною ділянкою у нього не виникало, так як технічна документація із землеустрою не розроблена, межі земельної ділянки не визначені, договір не укладено та не передано земельну ділянку за актом приймання-передачі.

Рішенням Конституційного суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 по справі № 1-9/2009 зазначено, що «орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 не виконав вимоги рішення Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області №857-ХV/VІІ «Про надання дозволу на складання договору про встановлення особистого строкового сервітуту», серед яких було зокрема замовлення нормативно-грошової оцінки земельної ділянки та укладення договору з міською радою. Договір укладається у відповідності до Порядку укладання договорів про встановлення особистого сервітуту на земельні ділянки, що перебувають у розпорядженні Підгородненської міської ради, на яких розташовані або планується розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого рішенням міської ради № 2973-ХХХІХ/VІ від 27 грудня 2013 року, після погодження технічної документації із землеустрою.

Відповідно до ст. 2 КАС України основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

У зв'язку з цим судам необхідно враховувати, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень належить перевіряти, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, із якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно ч. 2, 3 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно ч. 2 ст. 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Керуючись ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до фактичних обставин справи та на підставі дослідження наданих суду доказів суд приходить до висновку, що рішення ХХVІІ позачергової сесії VІІ скликання від 30 травня 2017 року №90-н «Про скасування рішення сесії від 09.12.2016 року №857-ХV/VІІ «Про надання дозволу на складання договору про встановлення особистого строкового сервітуту ФОП ОСОБА_1.» прийняте на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», а тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Судові витрати слід віднести за рахунок позивача.

Керуючись ст. 100, 186 ЗК України, ст. 41 Конституцією України, ст. 24, 59 Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації», ст.ст. 2, 8, 9, 73, 74, 77, 90, 241-246 КАС України,суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання дій протиправними, скасування та визнання рішення незаконним - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення .У разі проголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в письмову провадженні, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ж.М. Озерянська