Справа № 2040/6739/18
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Рішення

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"07" листопада 2018 р. № 2040/6739/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонов М.О.

за участю секретаря судового засідання Попова А.О.

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Гроут" (61108, АДРЕСА_1)
до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46)
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Гроут", звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 10 травня 2018 року, № 3 від 10 травня 2018 року, № 0 від 10 травня 2018 року, № 3 від 10 травня 2018 року та № 3 від 10 травня 2018 року, прийняті Головним управлінням Державної фіскальної служби у. Харківській області на підставі акту № 1116/20-40-14-03-07/35073748 від 29.03.2018 року про результати документальної позапланової/позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю ГРОУТ (податковий номер 35073748) податкового законодавства України за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, валютного - за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2015 по 31.12.2017.

В обґрунтування позову зазначено, що податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 10 травня 2018 року, № 3 від 10 травня 2018 року, № 0 від 10 травня 2018 року, № 3 від 10 травня 2018 року та № 3 від 10 травня 2018 року є незаконними та такими, що винесені з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягають скасуванню.

Представник позивача в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання зявився, щодо задоволення позовних вимог заперечував зазначивши, що податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 10 травня 2018 року, № 3 від 10 травня 2018 року, № 0 від 10 травня 2018 року, № 3 від 10 травня 2018 року та № 3 від 10 травня 2018 року є законними та такими, що винесені в межах чинного законодавства України, а тому не підлягають скасуванню.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що в період з 28.02.2018 року по 22.03.2018 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області (надалі за текстом ГУ ДФС у Харківській області) була проведена документальна планова/позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОУТ» (надалі за текстом ТОВ «ГРОУТ») податкового законодавства України за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, валютного - за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 31.12.2017.

За результатами вищезазначеної перевірки, ГУ ДФС у Харківській області був складений акт № 1116/20-40-14-03-07/35073748 від 29.03.2018 року, відповідно до висновків якого, встановлені наступні порушення: п.44.1 ст.44, п.134.1.1 п.134.1 Податкового кодексу України заниження податку на прибуток на суму 4423477 грн., в тому числі за 2015 рік в сумі 171867 грн., за 2016 рік в сумі 1377131 грн., за І кв. 2017 року в сумі 209487 грн., за ІІ кв. 2017 року в сумі 1295471 грн., за ІІІ кв. 2017 року в сумі 988309 грн., за ІV кв. 2017 року в сумі 381213 грн.; п.44.1 ст.44, п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.5, п.198.6. ст.198, п.201.7, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України завищення задекларованого відємного значення з податку на додану вартість в сумі 34389 грн.; п.44.1 ст.44, п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.5, п.198.6. ст.198, п.201.7, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України занижено податкові зобовязання з податку на додану вартість в сумі 7045289 грн., в тому числі: у січні 2015 року в сумі 4798 грн., у лютому 2015 року в сумі 13172 грн., у березні 2015 року в сумі 11285 грн., у квітні 2015 року в сумі 7203 грн., у травні 2015 року в сумі 6352 грн., у червні 2015 року в сумі 56362 грн., у липні 2015 року в сумі 30964 грн., у серпні 2015 року в сумі 9651 грн., у вересні 2015 року в сумі 9931 грн., у жовтні 2015 року в сумі 6427 грн., у грудні 2015 року в сумі 31951 грн., у лютому 2016 року в сумі 2869 грн., у липні 2016 року в сумі 80498 грн., у серпні 2016 року в сумі 118485 грн., у вересні 2016 року в сумі 66662 грн., у жовтні 2016 року в сумі 114295 грн., у листопаді 2016 року в сумі 561642 грн., у грудні 2016 року в сумі 415604 грн., у січні 2017 року в сумі 193242 грн., у лютому 2017 року в сумі 175321 грн., у квітні 2017 року в сумі 1251191 грн., у травні 2017 року в сумі 1098618 грн., у червні 2017 року в сумі 764198 грн., у липні 2017 року в сумі 358431 грн., у серпні 2017 року в сумі 352084 грн., у вересні 2017 року в сумі 601447 грн., у листопаді 2017 року в сумі 354504 грн., у грудні 2017 року в сумі 348102 грн.; ст.24 КЗпП України допущено до роботи працівників без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; пп. б п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, вимог Наказу Міністерства Фінансів України №4 від 13.01.2015 року Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма №1 ДФ) та Податку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплачено) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ) за 2 кв. 2017 року надано з недостовірними даними; п.2.1 ст.6, ст.8, ст.9 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування занижено суму нарахованого єдиного внеску на 580,8 грн. у січні 2017 року, яку було самостійно відкориговано у лютому 2017 року; ч.11 ст.25 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування застосовуються штрафні санкції у розмірі від 8 до 15 неоподаткованих мінімумів доходів громадян; п.2.6. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в України, затвердженого постановою Правління НБУ від 15.12.2004 №637 доповнення (неоприбутковане (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касі готівки в сумі 141160,00 грн.;

На підставі акту перевірки № 1116/20-40-14-03-07/35073748 від 29.03.2018 року, ГУ ДФС у Харківській області були прийняті податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 10 травня 2018 року, № 3 від 10 травня 2018 року, № 0 від 10 травня 2018 року, № 3 від 10 травня 2018 року та № 3 від 10 травня 2018 року.

В податковому повідомленні-рішенні № 3 від 10 травня 2018 року ГУ ДФС у Харківській області було зазначено про порушення п.44.1 ст.44, п.134.1.1 п.134.1 Податкового кодексу України, та збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на прибуток на 5 486379, 50 грн.

В податковому повідомленні-рішенні № 0 від 10 травня 2018 року ГУ ДФС у Харківській області було зазначено про порушення п.2.6. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в України, затвердженого постановою Правління НБУ від 15.12.2004 №637, та визначено суму за штрафними (фінансовими) санкціями 705800 грн.

В податковому повідомленні-рішенні № 3 від 10 травня 2018 року ГУ ДФС у Харківській області було зазначено про порушення п.44.1 ст.44, п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.5, п.198.6. ст.198, п.201.7, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, та збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість на 8 780 042, 50 грн.

В податковому повідомленні-рішенні № 3 від 10 травня 2018 року ГУ ДФС у Харківській області було зазначено про порушення п.44.1 ст.44, п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.5, п.198.6. ст.198, п.201.7, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, та завищено відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в сумі 34389 грн.

Суд з такими висновками податкового органу не погоджується виходячи з наступного.

Згідно з п.п.14.1.36 HYPERLINK "http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_824/ed_2016_02_01/pravo1/T102755.html?pravo=1"ст.14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до вимог п.185.1 ст. 185 Податкового Кодексу України, об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів (супутніх послуг) на митну територію України в митному режимі імпорту або реімпорту (далі - імпорт); г) вивезення товарів (супутніх послуг) у митному режимі експорту або реекспорту (далі - експорт); ґ) з метою оподаткування цим податком до експорту також прирівнюється постачання товарів (супутніх посглуг), які перебувають у вільному обігу на території України, до митного режиму магазину безмитної торгівлі, митного складу або спеціальної митної зони, створених згідно з положеннями глав 35 - 37 Митного кодексу України; д) з метою оподаткування цим податком до імпорту також прирівнюється постачання товарів (супутніх послуг) з-під митного режиму магазину безмитної торгівлі, митного складу або спеціальної митної зони, створених згідно з положеннями глав 35 - 37 Митного кодексу України, для їх подальшого вільного обігу на території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Згідно з п.187.1 ст. 187 Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб'єкти підприємницької діяльності можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Відповідно до п.п.192.1.2 п.192.1 ст. 192 Податкового Кодексу України, якщо внаслідок такого перерахунку відбувається збільшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то: а) постачальник відповідно збільшує суму податкових зобов'язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок; б) отримувач відповідно збільшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення перерахунку. Отримувач має право збільшити суму податкового кредиту лише після реєстрації постачальником в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування до податкової накладної.

Виходячи з вимог п.198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п.198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

За приписами п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Відповідно до п.201.8 ст. 201 Податкового кодексу України, право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Згідно з п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підставою для вищевказаних висновків про завищення ТОВ «ГРОУТ» податкового кредиту та податкових зобов'язань, заниження податку на додану вартість слугувало твердження ГУ ДФС у Харківській області про неможливість реального здійснення платником податків господарських операцій.

В той же час, Позивачем суду на підтвердження виконання договірних зобовязань було надано видаткові, податкові, товарно-транспортні накладні, котрі за своїм змістом відповідають вимогам ч.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-ХІV від 16 липня 1999 року, отже, визнаються первинними документами бухгалтерського обліку та підтверджують факт передання товару вищезазначеними контрагентами ТОВ «ГРОУТ» та факт отримання товару уповноваженим представником останнього.

Тобто, ТОВ «ГРОУТ» було проведено реальні господарські операції з ТОВ «Єврострой Плюс», ТОВ «Різол», ТОВ «Поток-К», ТОВ «Селма Груп», ТОВ «Баланс УТФ», ТОВ «ХСФ Модус», ТОВ «Вестеро Компані», ТОВ «Торгівельна група «Каста», ТОВ «Крон ЖТФ», ТОВ «Новий Бізнес», ТОВ «ОСОБА_3 Компані», ТОВ «Спецремпідряд», ТОВ «Танкор», ТОВ «Делл Ком», ТОВ «Лоттус-Груп», ТОВ «Донагроторг Преміум», ТОВ «Астіон ОСОБА_4», ТОВ «Торгактив», ТОВ «Торговий дім «Науково-виробнича компанія «Технології Підйому», ТОВ «Філіпенко Груп», ТОВ «Пром Гравіс», ТОВ «Інклуд Консалт», ТОВ «Кантегір», ТОВ «АФ Сегмент», ТОВ «Естер-Маркет», ТОВ «ЖФ Грінвіч», ТОВ «Калипсо ХФ», ТОВ «Лоріон», ТОВ «ХСК Ракурс», ТОВ «Трейд-Векс», ТОВ «Тайгер Альянс», ТОВ «ОСОБА_4 ОСОБА_5».

Розрахунки за товар, поставлений його контрагентами, було здійснено ТОВ «ГРОУТ» у безготівковій формі, на підтвердження чого було надано платіжні доручення.

Товар, придбаний ТОВ «Гроут» у ТОВ «Єврострой Плюс», ТОВ «Різол», ТОВ «Поток-К», ТОВ «Селма Груп», ТОВ «Баланс УТФ», ТОВ «ХСФ Модус», ТОВ «Вестеро Компані», ТОВ «Торгівельна група «Каста», ТОВ «Крон ЖТФ», ТОВ «Новий Бізнес», ТОВ «ОСОБА_3 Компані», ТОВ «Спецремпідряд», ТОВ «Танкор», ТОВ «Делл Ком», ТОВ «Лоттус-Груп», ТОВ «Донагроторг Преміум», ТОВ «Астіон ОСОБА_4», ТОВ «Торгактив», ТОВ «Торговий дім «Науково-виробнича компанія «Технології Підйому», ТОВ «Філіпенко Груп», ТОВ «Пром Гравіс», ТОВ «Інклуд Консалт», ТОВ «Кантегір», ТОВ «АФ Сегмент», ТОВ «Естер-Маркет», ТОВ «ЖФ Грінвіч», ТОВ «Калипсо ХФ», ТОВ «Лоріон», ТОВ «ХСК Ракурс», ТОВ «Трейд-Векс», ТОВ «Тайгер Альянс», ТОВ «ОСОБА_4 ОСОБА_5» був в подальшому реалізований іншим контрагентам, що свідчить про використання даного товару у власній господарській діяльності товариства, а також про дійсність договірних зобовязань.

Відповідно до п.201.8 ст. 201 Податкового кодексу України, право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Згідно з п.184.1 ст. 184 Податкового кодексу України, реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку.

Згідно ч.2 ст. 104 Цивільного кодексу України, юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Відповідно до ч.2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні.

Згідно з ч.4 ст. 91 Цивільного кодексу України, цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Підприємницька діяльність ТОВ «Єврострой Плюс», ТОВ «Різол», ТОВ «Поток-К», ТОВ «Селма Груп», ТОВ «Баланс УТФ», ТОВ «ХСФ Модус», ТОВ «Вестеро Компані», ТОВ «Торгівельна група «Каста», ТОВ «Крон ЖТФ», ТОВ «Новий Бізнес», ТОВ «ОСОБА_3 Компані», ТОВ «Спецремпідряд», ТОВ «Танкор», ТОВ «Делл Ком», ТОВ «Лоттус-Груп», ТОВ «Донагроторг Преміум», ТОВ «Астіон ОСОБА_4», ТОВ «Торгактив», ТОВ «Торговий дім «Науково-виробнича компанія «Технології Підйому», ТОВ «Філіпенко Груп», ТОВ «Пром Гравіс», ТОВ «Інклуд Консалт», ТОВ «Кантегір», ТОВ «АФ Сегмент», ТОВ «Естер-Маркет», ТОВ «ЖФ Грінвіч», ТОВ «Калипсо ХФ», ТОВ «Лоріон», ТОВ «ХСК Ракурс», ТОВ «Трейд-Векс», ТОВ «Тайгер Альянс», ТОВ «ОСОБА_4 ОСОБА_5» на момент виконання договорів та складання податкових накладних припинена не була, отже, всі підприємства - учасники господарських правовідносин мали відповідну цивільну правоздатність.

Крім того, ТОВ «Єврострой Плюс», ТОВ «Різол», ТОВ «Поток-К», ТОВ «Селма Груп», ТОВ «Баланс УТФ», ТОВ «ХСФ Модус», ТОВ «Вестеро Компані», ТОВ «Торгівельна група «Каста», ТОВ «Крон ЖТФ», ТОВ «Новий Бізнес», ТОВ «ОСОБА_3 Компані», ТОВ «Спецремпідряд», ТОВ «Танкор», ТОВ «Делл Ком», ТОВ «Лоттус-Груп», ТОВ «Донагроторг Преміум», ТОВ «Астіон ОСОБА_4», ТОВ «Торгактив», ТОВ «Торговий дім «Науково-виробнича компанія «Технології Підйому», ТОВ «Філіпенко Груп», ТОВ «Пром Гравіс», ТОВ «Інклуд Консалт», ТОВ «Кантегір», ТОВ «АФ Сегмент», ТОВ «Естер-Маркет», ТОВ «ЖФ Грінвіч», ТОВ «Калипсо ХФ», ТОВ «Лоріон», ТОВ «ХСК Ракурс», ТОВ «Трейд-Векс», ТОВ «Тайгер Альянс», ТОВ «ОСОБА_4 ОСОБА_5» були зареєстровані як платники податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, отже, мали право складати належним чином оформлені податкові накладні, котрі є підставою для формування податкового кредиту.

Податковий кодекс України не ставить право платника податку на додану вартість на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів. Якщо юридична особа-контрагент не виконала свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.

В силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, Позивач та його контрагенти є окремими суб'єктами права зі статусом юридичної особи, а, відтак, є окремими платниками податку на додану вартість. За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника податків, яка, відповідно до ст. 61 Конституції України, має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, є неможливим, за винятком, встановлених ст. 228 Цивільного кодексу України та ст. ст. 207 і 208 Господарського кодексу України випадків свідомого укладення таким суб'єктом права нікчемного правочину з метою відображення певних первинних документів в податковому обліку без фактичного проведення господарських операцій.

Така правова позиція викладена Європейським Судом з прав людини у рішенні від 22.01.2009 по справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03), а також Верховним Судом України у постанові від 09.09.2008 у справі №21-500во08, постанові від 01.06.2010 у справі № 21-573во10, постанові від 31.01.2011 у справі за позовом ЗАТ "Мукачівський лісокомбінат" до Мукачівської ОДПІ про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, постанові від 31.01.2011 у справі за позовом ТОВ "Фірма "ВІК" до ДПІ у м. Херсоні про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень.

Проаналізувавши положення чинного законодавства, належними та допустимими доказами факту вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення платником податків в податковому обліку показників господарських операцій, котрі в дійсності не відбулись, можуть бути або обвинувальний вирок суду по кримінальній справі, оскільки діяння платника податків по протиправному заволодінню майном іншої особи або ухиленню від сплати податків, тобто вчинення нікчемного правочину, є обєктивною стороною злочинів, передбачених ст.191 КК України та ст.212 КК України, а діяння по відображенню в документах обов'язкової податкової звітності, тобто в офіційних документах завідомо недостовірних відомостей, є об'єктивною стороною злочину, передбаченого ст.366 КК України, або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином, оскільки наслідком вчинення платником податків нікчемного правочину є застосування конфіскаційного заходу у вигляді стягнення одержаного за нікчемним правочином, або рішення суду про визнання правочину недійсним, оскільки відповідно до ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України, вчинення платником податків правочину, котрий суперечить інтересам держави і суспільства, є підставою для звернення до суду з вимогою про визнання такого правочину недійсним.

Відповідачем не зазначено в акті перевірки про наявність обвинувального вироку суду, рішення суду про стягнення одержаного за нікчемними правочинами, рішення суду про визнання правочинів недійсними. Також Відповідачем не надано зазначених документів і суду під час розгляду справи.

Окрім того, в силу приписів статей 207 і 208 Господарського кодексу України, ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України, одного лише висновку фіскального органу про нікчемність вчиненого платником податків правочину або про нереальність здійсненої платником податків господарської операції є недостатньо для судження іншого податкового органу про вчинення контрагентом такого платника порушення закону, оскільки контролюючі органи не наділені законодавцем виключною прерогативою на визнання правочинів такими, що суперечать закону.

Беручи до уваги вищевикладене, а також враховуючи, що договори, укладені ТОВ «Гроут» з ТОВ «Єврострой Плюс», ТОВ «Різол», ТОВ «Поток-К», ТОВ «Селма Груп», ТОВ «Баланс УТФ», ТОВ «ХСФ Модус», ТОВ «Вестеро Компані», ТОВ «Торгівельна група «Каста», ТОВ «Крон ЖТФ», ТОВ «Новий Бізнес», ТОВ «ОСОБА_3 Компані», ТОВ «Спецремпідряд», ТОВ «Танкор», ТОВ «Делл Ком», ТОВ «Лоттус-Груп», ТОВ «Донагроторг Преміум», ТОВ «Астіон ОСОБА_4», ТОВ «Торгактив», ТОВ «Торговий дім «Науково-виробнича компанія «Технології Підйому», ТОВ «Філіпенко Груп», ТОВ «Пром Гравіс», ТОВ «Інклуд Консалт», ТОВ «Кантегір», ТОВ «АФ Сегмент», ТОВ «Естер-Маркет», ТОВ «ЖФ Грінвіч», ТОВ «Калипсо ХФ», ТОВ «Лоріон», ТОВ «ХСК Ракурс», ТОВ «Трейд-Векс», ТОВ «Тайгер Альянс», ТОВ «ОСОБА_4 ОСОБА_5» мали реальний характер, правові наслідки, обумовлені цим правочином, реально настали для обох сторін укладених договорів, товариство мало всі правові підстави для віднесення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту, оскільки дані суми, у звязку з придбанням товарів у контрагентів, підтверджені належними первинними документами, та придбаний ТОВ «ГРОУТ» товар призначався для використання в його господарській діяльності, у звязку з чим спростовуються висновки ГУ ДФС у Харківській області про порушення п.198.1, п.198.2 п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України.

Також суд зазначає, що під час проведення податкової перевірки Позивача податковим органом в Акті за результатами перевірки було зазначено про виявлення порушення з боку ТОВ «ГРОУТ» пункту 2.6. «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженого постановою Правління НБУ від 15.12.2004 № 637,

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою визначаються Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в України, затвердженим Постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004р. №637, відповідно до п.1.2 якого оприбуткування готівки - проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Згідно п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

Пунктом 3.1 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в України передбачено, що касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням платіжних карток, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів.

Отже, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що у разі проведення готівкових розрахунків з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у касових ордерах та відображення на їх підставі готівки у касовій книзі.

Як встановлено судом, та підтверджується висновками спірного акту перевірки (т. 1 а.с. 135 зворот, 136), що фіксація повної суми фактичних надходжень готівки позивача знайшла своє відображення у ордерах на загальну суму 141160,00 грн. Отже суд приходить до висновку, що позивачем було оприбутковано спірну суму.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов'язаний суб'єкт владних повноважень.

Згідно положень частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

В той же час, податковим органом під час розгляду адміністративної справи не наведено об'єктивних доводів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірності, не надано доказів узгодженості дій позивача з недобросовісними платниками податків (постачальниками) з метою незаконного отримання податкової вигоди, як і не доведено правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Щодо податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 10 травня 2018 року ГУ ДФС у Харківській області яким позивачу було зазначено про порушення пп. б п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, вимог Наказу Міністерства Фінансів України №4 від 13.01.2015 року Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма №1 ДФ) та Податку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплачено) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, та визначено суму за штрафними (фінансовими) санкціями 510 грн. то в цій частині суд вважає висновки відповідача викладені в акті перевірки є обґрунтованими так як в судовому засіданні було зясовано, що позивачем фактично не заперечувалось спірне порушення, а лише було зазначено, що зазначені незначні недоліки в складанні документів не дають підстав ставити під сумнів реальність господарських операцій і їх податкові наслідки, та не є підставою для застосування до платника податків штрафних санкцій.

З огляду на вищезазначене, суд вважає висновки ГУ ДФС у Харківській області, викладені в акті перевірки № 1116/20-40-14-03-07/35073748 від 29.03.2018 року про порушення ТОВ «ГРОУТ» норм Податкового кодексу України неправомірними і такими, що не відповідають дійсним обставинам, а податкові повідомлення-рішення № 3 від 10 травня 2018 року, № 0 від 10 травня 2018 року, № 3 від 10 травня 2018 року та № 3 від 10 травня 2018 року є такими, що суперечать законодавству з питань оподаткування та підлягають скасуванню.

Керуючись ст.ст.246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Гроут" (61108, АДРЕСА_1) до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.

Скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області № 3 від 10 травня 2018 року, № 0 від 10 травня 2018 року, № 3 від 10 травня 2018 року та № 3 від 10 травня 2018 року.

В іншій частині задоволення позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі виготовлено 12 листопада 2018 року.

Суддя Спірідонов М.О.