Справа № 817/661/17
Суддя: Зозуля Д.П.
Дата ухвалення: 2018-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

09 листопада 2018 року м. Рівне №817/661/17

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зозулі Д.П. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Головного управління ДФС у Рівненській області
доОСОБА_1
про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДФС у Рівненській області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 25 000грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що за ОСОБА_1 рахується податковий борг в сумі 25 000 грн. по транспортному податку. Зазначає про те, що у зв'язку з несплатою узгодженої суми податкових зобов'язань в добровільному порядку, протягом строків встановлених п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України, вказана заборгованість набула статусу податкового боргу. Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України позивачем направлено податкову вимогу форми "Ф" №8699-17 від 26.12.2016 на суму 25 000 грн. Проте, податковий борг ОСОБА_1 не був сплачений. Враховуючи, викладене просив суд позов задовольнити повністю.

Ухвалами судді та суду від 23.05.2017 відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду на 19.06.2017 на 11:00 год.

Ухвалою суду від 03.07.2017 провадження у справі № 817/661/17 за позовом Головного управління ДФС у Рівненській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 817/991/17 за позовом ОСОБА_1 до ДПІ у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення форми "Ф" № 2394-13 від 30.06.2016.

Ухвалою суду від 10.10.2018 провадження у справі №817/661/17 за позовом Головного управління ДФС у Рівненській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу поновлено та ухвалено розгляд і вирішення адміністративної здійснювати у письмовому провадженні, запропоновано відповідачеві подати відзив на позов протягом 10 днів з дня вручення ухвали.

Відповідачем - ОСОБА_1, у встановлений судом строк, відзив на позовну заяву не подано.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки, відповідачем відзив на позовну заяву не подано та не вказано причин ненадання відзиву, суд вважає за можливе розгляд та вирішення даної справи здійснити за наявними в ній матеріалами.

Враховуючи, що розгляд справи проводиться у порядку письмового провадження, тому відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши адміністративний позов та з'ясувавши усі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що за ОСОБА_1 рахується податковий борг по транспортному податку з фізичних осіб (18011000) за 2016 рік на суму 25 000, 00 грн.

Дана заборгованість виникла на підставі податкового повідомлення-рішення форми "Ф" №2394-13 від 30.06.2016 на суму 25 000грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення було надіслане на адресу відповідача, однак повернулося із відміткою "закінчення терміну зберігання" (а.с.5).

26.12.2016 податковим органом було виставлено для ОСОБА_1 податкову вимогу форми "Ф" № 8699-17 щодо стягнення податкового боргу по транспортному податку з фізичних осіб (18011000) за 2016 рік на суму 25 000, 00 грн. Податкова вимога була надіслана на адресу відповідача, однак повернулася із відміткою "закінчення терміну зберігання" (а.с. 6).

Наявність заборгованості також підтверджується витягом з картки особового рахунку, розрахунком виникнення податкової заборгованості та довідкою про стан розрахунку з бюджетом (а.с.7-9).

На момент розгляду справи судом, борг перед бюджетом по транспортному податку з фізичних осіб за 2016 рік в сумі 25 000,00 грн., відповідачем не погашено. Доказів щодо сплати чи часткового погашення зазначеної суми податкового боргу відповідачем суду також не надано.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно пункту 36.1. ст. 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Пунктом 38.1 статті 38 Податкового кодексу України передбачено, що виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Крім того, у відповідності до п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до пп.267.1.1 п.267.1 ст. 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є обєктами оподаткування.

Згідно пп.267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) обєктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, обєму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є обєктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті (п.267.4 ст. 267 Податкового кодексу України).

Підпунктом 267.5.1 пункту 267.5 та підпунктом 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України передбачено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року, а податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Як вбачається із матеріалів справи, контролюючим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Ф" №2394-13 від 30.06.2016, яким визначено податкове зобов'язання на суму 25 000грн.

У встановленому законом порядку дане податкове повідомлення-рішення було оскаржено відповідачем. Разом з тим, постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 11.09.2017 по справі №817/991/17, залишено без змін постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 05.03.2018, було встановлено, що податкове повідомлення - рішення форми "Ф" від 30.06.2016 №2394-13 прийняте податковим органом правомірно та у задоволенні позову відмовлено повністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постанова Рівненського окружного адміністративного суду від 11.09.2017 по справі №817/991/17 набрала законної сили 05.03.2018, тобто судом встановлено, що податкове повідомлення-рішення форми "Ф" від 30.06.2016 №2394-13 є законним та підлягає до виконання.

Відповідно до п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Таким чином, оскільки рішення суду набрало законної сили, то грошове зобов'язання визначене згідно податкового повідомлення-рішення форми "Ф" від 30.06.2016 № 2394-13 на суму 25000,00 грн. є узгодженим та набуло статусу податкового боргу.

В силу вимог п. 59. 1 ст. 59 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 59.5 статті 59 Податкового кодексу України зазначається, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 було виставлено податкову вимогу форми "Ф" від 26.12.2016 №8699-17 на загальну суму 25 000, 00грн., яка була надіслана на адресу відповідача, однак, на адресу контролюючого органу повернувся конверт із відміткою "закінчення терміну зберігання" (а.с.9).

У встановленому порядку податкова вимога не оскаржувалася.

Згідно підпункту 14.1.175. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно із пп. 41.1.1 п. 41.1 ст. 41 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Відповідно до п. 41.2 ст. 41 Податкового кодексу України органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Як закріплено у п. 87.11 ст. 87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позивач, як суб'єкт владних повноважень повністю обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

За наведених обставин, позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами і підлягають до задоволення повністю.

Відповідно до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Головного управління ДФС у Рівненській області (вул.Відінська,12, м. Рівне, 33023, до ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 33027, РНОКПП НОМЕР_1) про стягнення податкового боргу - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 33027, РНОКПП НОМЕР_1) податковий борг по транспортному податку з фізичних осіб (18011000) за 2016 рік в сумі 25 000,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо розгляду справи здійснюється в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 09 листопада 2018 року.

Суддя Зозуля Д.П.