Справа № 461/4544/18
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2018-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№461/4544/18
У Х В А Л А

06 листопада 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.,

при секретарі Сільник Н.Є.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Гордєєвої О.В.

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Львові заяву ОСОБА_3 про поновлення строків звернення до суду та клопотання представника Львівської міської ради про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом ОСОБА_3 до Львівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Інструментальне-10", ОСОБА_4 про визнання протиправною і скасування ухвали та зобов'язання до вчинення дій,-

Встановив:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 (далі - позивач, ОСОБА_3.) до Львівської міської ради (далі - відповідач, Львівська міська рада), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Інструментальне-10" (далі - третя особа 1), ОСОБА_4 (далі - третя особа 2), в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати ухвалу Львівської міської ради № 5248 від 01.10.2015 про надання ОСББ "Інструментальне-10" дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1;

- зобов'язати Львівську міську раду винести на розгляд сесії та розглянути клопотання ОСОБА_3 від 28 серпня 2015 року щодо безоплатної передачі ОСОБА_3 земельної ділянки та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовним розміром до 0,10 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться поміж будинком за адресою: АДРЕСА_1 та будинком за адресою: АДРЕСА_2 відповідно до картографічних даних, які були додані до клопотання в першочерговому порядку;

- зобов'язати Львівську міську раду надати дозвіл ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою шодо відведення земельної ділянки орієнтовним розміром до 0,10 га., з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться поміж будинком за адресою: АДРЕСА_1 та будинком за адресою: АДРЕСА_2 відповідно до картографічних даних, які були додані до клопотання в першочерговому порядку.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2018 року прийнято позовну заяву ОСОБА_3 до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.

Разом з позовною заявою позивач подав заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду. Заява вмотивована тим, що у жовтні 2015 року позивач звернувся до Галицького районного суду м. Львова з позовом з тим самим предметом та з тих самих підстав. За результатами розгляду зазначеного позову 11.12.2015 Галицький районний суд м. Львова прийняв рішення про задоволення позову в повному обсязі. Однак, Львівською міською радою та ОСББ «Інструментальне - 10» було подано апеляційні скарги на рішення від 11.12.2015. 17 травня 2016 року ухвалою Апеляційного суду Львівської області було задоволено апеляційні скарги частково, скасовано рішення Галицького районного суду м. Львова від 11.12.2015, провадження у справі закрито. 18 жовтня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, а ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 17.05.2016 залишено без змін. Окрім того, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у вказаній ухвалі дійшов висновку, що вказаний спір підпадає під юрисдикцію адміністративного суду. Позивач стверджує, що ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ отримав 31.05.2018, у зв'язку з чим повторно звернувся з цим позовом до суду. Позивач вважає, що пропустив строк звернення до суду з вказаним позовом з поважних причин, оскільки у встановленні строки звернувся до Галицького районного суду м. Львова. Проте, за результатами розгляду такої справи було встановлено, що така підлягає розгляду в порядку Кодексу адміністративного судочинства, тому просить визнати причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновити строк звернення до суд з даним позовом.

5 листопада 2018 року представник Львівської міської ради подав до суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. В обґрунтування клопотання відповідач зазначив, що позивач звертався до Галицького районного суду із позовом до Львівської міської ради за участю ОСББ «Інструментальне-10» про визнання протиправною та скасування ухвали Львівської міської ради №5248 від 01.10.2015 року «Про надання ОСББ «Інструментальне-10» дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1». За результатами розгляду вказаної справи 14.12.2015 Галицький районний суд м. Львова прийняв ухвалу про закриття провадження у справі. Вказана ухвала позивачем не оскаржувалась та набрала законної сили. На переконання відповідача, позивач пропустив строк на звернення до суду в частині оскарження визнання протиправною та скасування Ухвали ЛМР №5248 від 01.10.2015. У зв'язку з наведеним відповідач просить залишити позовну заяву без розгляду.

Представник позивача в підготовчому засіданні підтримав заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, просив поновити строк звернення до суду з вказаним позовом. Щодо клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду заперечив, просив відмовити у задоволенні такого клопотання.

Представник відповідача в підготовчому засіданні щодо розгляду клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду не заперечив, проте просив суд залишити позовну заяву без розгляду.

Суд, заслухавши доводи сторін, вивчивши матеріали справи, повно та всебічно оцінивши докази, що стосуються строку звернення до суду, виходив з наступного.

Так, згідно з частиною 3 статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Кодекс адміністративного судочинства України визначає, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними.

У випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Відповідно до частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Окрім цього, початок строку визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Суд звертає увагу, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким критеріям:

- це обставина або кілька обставин, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк і створювали об'єктивні перешкоди, які перешкоджали зверненню до суду;

- це обставина, яка виникла об'єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк;

- ця причина виникла протягом строку, який пропущено;

- ці обставини підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Суд встановив, що у жовтні 2015 року, ОСОБА_3 звернувся до Галицького районного суду м. Львова з позовом до Львівської міської ради, треті особи - Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Інструментальне-10", Реєстраційна служба Львівського міського управління юстиції, відділ Держгеокадастру у м. Львові Львівської області, ОСОБА_5, Департамент містобудування Львівської міської ради про визнання протиправною і скасування ухвали Львівської міської ради № 5248 від 01.10.2015 «Про надання ОСББ "Інструментальне-10" дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1» та зобов'язати Львівську міську раду винести на розгляд сесії клопотання ОСОБА_3 від 28 серпня 2015 року про відведення земельної ділянки.

11.12.2015 Галицький районний суд м. Львова прийняв рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволено в повному обсязі:

- визнано протиправною і скасувано ухвалу Львівської міської ради від 01.10.2015 «Про надання ОСББ "Інструментальне-10" дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1»;

- зобов'язано Львівську міську раду винести на розгляд сесії клопотання ОСОБА_3 від 28 серпня 2015 року про відведення земельної ділянки.

17 травня 2016 року ухвалою Апеляційного суду Львівської області було скасовано рішення Галицького районного суду м. Львова від 11.12.2015 та провадження у справі закрито.

18 жовтня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, а ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 17.05.2016 залишено без змін. Окрім того, Вищий спеціалізований суд у вказаній ухвалі дійшов висновку, що вказаний спір підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Також суд встановив, що позивач звернувся до Галицького районного суду м. Львова з адміністративним позовом до Львівської міської ради, за участю третіх осіб: Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Інструментальне-10", Департаменту містобудування Львівської міської ради, Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, відділу Держгеокадастру у м. Львові Львівської області про визнання протиправною та скасування ухвали Львівської міської ради № 5248 від 01.10.2015 «Про надання ОСББ "Інструментальне-10" дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1».

14 грудня 2015 року Галицький районний суд м. Львова прийняв ухвалу про закриття провадження у справі, в якій роз'яснив позивачу, що зазначені позовні вимоги підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Вказана ухвала ОСОБА_3 не оскаржувалася та набрала законної сили.

Позивач подав клопотання по поновлення пропущеного строку звернення до суду, оскільки ухвалу Вищого спеціалізованого суду ним отримано лише 31 травня 2018 року, в якій суд зазначив, що вказаний спір підпадає під юрисдикцію адміністративного суду, тому позивач звернувся з даним позов до Львівського окружного адміністративного суду.

Втім, відповідач вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду з даним позовом, оскільки ухвала Галицького районного суду м. Львова про закриття провадження у справі була прийнята 14.12.2015, в апеляційному порядку позивачем не оскаржена та набрала законної сили. Просив позов залишити без розгляду.

У зв'язку із наведеними, судом було досліджено матеріали справи з яких було встановлено наступні обставини.

Суд встановив, що дійсно позивач звертався до Галицького районного суду м. Львова суду з позовами до Львівської міської ради про визнання протиправною і скасування ухвали Львівської міської ради № 5248 від 01.10.2015 «Про надання ОСББ "Інструментальне-10" дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1».

Отже, з наведеного слідує, що позивач звернувся до Галицького районного суду м. Львова з позовами до Львівської міської ради, в яких просив скасувати оскаржувану ухвалу в порядку цивільного та адміністративного судочинства.

За результатами розгляду адміністративного позову ОСОБА_3, 14 грудня 2015 року Галицький районний суд м. Львова прийняв ухвалу про закриття провадження у справі, в якій роз'яснив позивачу, що зазначені позовні вимоги підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

За результатами розгляду цивільного позову ОСОБА_3, 11.12.2015 Галицький районний суд м. Львова прийняв рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволено в повному обсязі.

Проте, 17 травня 2016 року ухвалою Апеляційного суду Львівської області було скасовано рішення Галицького районного суду м. Львова від 11.12.2015 та провадження у справі закрито, яку залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду від 18 жовтня 2017 року, з підстав, що вказаний спір підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Вказану ухвалу позивач отримав 31 травня 2018 року.

Суд звертає увагу, що згідно з висновками, викладеними у п.п.23, 25 Рішення ЄСПЛ у справі "Проніна проти України", суд зобов'язаний надавати відповідь на кожен з специфічних, доречних та важливих доводів заявника, а також давати обґрунтування своїх рішень.

У рішенні по справі "Іліан проти Туреччини" ЄСПЛ зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права та підлягає застосуванню національними судами при розгляді справ.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово встановлював порушення Україною Конвенції через наявність юрисдикційних конфліктів між національними судами (див.mutandis рішення від 9 грудня 2010 року у справі "Буланов та Купчик проти України" ("BulanovKupchik v. Ukraine", заяви № 7714/06 та № 23654/08), в якому ЄСПЛ встановив порушення пункту 1 статті 6 Конвенції щодо відсутності у заявників доступу до суду касаційної інстанції з огляду на те, що відмова Вищого адміністративного суду розглянути касаційні скарги заявників всупереч ухвалам Верховного Суду України не тільки позбавила заявників доступу до суду, але й знівелювала авторитет судової влади; крім того, ЄСПЛ вказав, що держава має забезпечити наявність засобів для ефективного та швидкого вирішення спорів щодо судової юрисдикції (§ 27-28, 38-40); рішення від 1 грудня 2011 року у справі "Андрієвська проти України" ("Andriyevska v. Ukraine", заява № 34036/06), в якому ЄСПЛ визнав порушення пункту 1 статті 6 Конвенції з огляду на те, що Вищий адміністративний суд відмовив у відкритті касаційного провадження за скаргою заявниці, оскільки її справа мала цивільний, а не адміністративний характер, і тому касаційною інстанцією мав бути Верховний Суд України; натомість останній відмовив у відкритті касаційного провадження, зазначивши, що судом касаційної інстанції у справі заявниці є Вищий адміністративний суд України (§ 13-14, 23, 25-26); рішення від 17 січня 2013 року у справі "Мосендз проти України" ("Mosendz. Ukraine", заява № 52013/08), в якому ЄСПЛ визнав, що заявник був позбавлений ефективного національного засобу юридичного захисту, гарантованого статтею 13 Конвенції через наявність юрисдикційних конфліктів між цивільними й адміністративними судами (§ 116, 119, 122-125); рішення від 21 грудня 2017 року у справі "Шестопалова проти України" ("Shestopalova v. Ukraine", заява № 55339/07), в якому ЄСПЛ дійшов висновку, що заявниця була позбавлена права на доступ до суду всупереч пункту 1 статті 6 Конвенції, оскільки національні суди надавали їй суперечливі роз'яснення щодо юрисдикції, відповідно до якої позов заявниці мав розглядатися у судах України, а Вищий адміністративний суд України не виконав рішення Верховного Суду України щодо розгляду позову заявниці за правилами адміністративного судочинства (§ 13, 18-24)).

Суд з огляду на наведену вище аргументацію, дотримуючись послідовності національного суду, дійшов висновку, що цей спір має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, суд вважає, що зазначені вище обставини в сукупності призвели до позбавлення позивача права своєчасно звернутись до суду за захистом свого права, оскільки з наданих суду доказів слідує, що у позивача існували обґрунтовані підстави для очікування результатів розгляду Вищим спеціалізованим судом справи позивача в порядку цивільного судочинства для визначення, в порядку якого саме судочинства позивач повинен оскаржувати рішення Львівської міської ради.

Водночас, суд наголошує, що залишення позову без розгляду у даній справі призведе до порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки позбавить позивача права на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, у зв'язку із наявністю юрисдикційних конфліктів між цивільними й адміністративними судами.

Відтак, суд не приймає до уваги доводи відповідача, що позивач пропустив строк звернення до суду, оскільки не оскаржив ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 14 грудня 2015 року, з огляду на те, що у вказаній ухвалі суд дійшов висновку, що вказана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а в порядку цивільного розгляду справи ОСОБА_3, суд дійшов висновку, що така справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду з даним позовом з поважних причин, як наслідок, суд вважає за необхідне поновити строк звернення до суду з даним позов та відмовити у задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись ст. ст. 121, 122, 123, 240, 241, 243, 248, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_3 про поновлення строків звернення до суду - задовольнити.

Визнати поважними причини пропуску строку звернення ОСОБА_3 до суду з даним позовом та поновити пропущений строк звернення до суду.

У задоволенні клопотання представника Львівської міської ради про залишення позовної заяви без розгляду - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала в апеляційному порядку окремо не оскаржується.

Повний текст ухвали складено та підписано 12.11.2018.

Суддя Р.М. Брильовський