Справа № 1340/4782/18
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2018-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа №1340/4782/18

09 листопада 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Лунь З.І.,

секретар судового засідання Магиревич Ю.Д.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Порічанської сільської ради Яворівського району Львівської області до Яворівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_2 про скасування постанови,-

в с т а н о в и в:

Порічанська сільська рада Яворівського району Львівської області (місцезнаходження: 81076, Львівська область, Яворівський район, с.Поріччя, вул. Шевченка, буд. 1А) звернулася до суду з позовом до Яворівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області (місцезнаходження: 81000, Львівська область, місто Яворів, вул. Львівська, буд. 2), в якому просить суд скасувати постанову відповідача ВП №42474410 від 01.10.2018 про накладення штрафу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постанова державного виконавця про накладення штрафу за невиконання рішення суду у справі №1329/516/2012 без поважних причин є протиправною та такою, що підлягає скасуванню. Оскільки, ОСОБА_2 до заяви від 12.06.2007 не додала графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Крім того, містобудівна документація населених пунктів Порічанської сільської ради Яворівського району Львівської області відсутня, а тому неможливо визначити місце розташування та розмір земельної ділянки на яку претендує ОСОБА_2 Так як зазначені відомості необхідні для формування земельної ділянки шляхом виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. У вказаному рішенні органу місцевого самоврядування про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зазначається цільове призначення земельної ділянки її розмір та місце розташування відповідно до містобудівної документації. Позивач зазначає, що на виконання згаданого рішення Яворівського районного суду Львівської області виконавчий комітет Порічанської сільської рада ухвалив рішення №653 від 27.07.2018 «Про надання дозволу виготовлення детального плану території для формування земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку гр. ОСОБА_2.», чим розпочала процедуру формування та безоплатної передачі земельної ділянки - виконувати рішення суду. Також позивач зазначає, що відповідач у листі від 31.08.2018 вказує на те, що це рішення не є виконання рішення суду, оскільки гр.ОСОБА_2 не надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відводу земельної ділянки. Представник позивача вважає, що Порічанська сільська рада з об'єктивних причин не може у десятиденний строк виконати судове рішення.

Відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Відзив обґрунтований тим, що вказане рішення суду з 2013 року Порічанською сільською радою не виконане. Тому, 01.10.18 державним виконавцем в порядку ст.18, 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про накладення штрафу на Порічанську сільську раду за невиконання судового рішення у подвійному розмірі 10200,00грн та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду. Відповідач вважає, що правомірно прийняв постанову про накладення штрафу від 01.10.2018 ВП №42444410.

Ухвалою від 19.10.2018 суд на підставі ст.49 КАС України суд залучив до участі у справі ОСОБА_2, яка є стягувачем у виконавчому провадженні №42474410, як третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Третя особа письмові пояснення щодо позову Порічанської сільської ради та відзиву Яворівського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області не подала.

Уповноважений представник позивача в судове засіданні з'явився, про розгляд справи був належним чином повідомлений із урахуванням вимог ст.268 КАС України.

Уповноважений представник відповідача в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був належним чином повідомлений із урахуванням вимог ст.268 КАС України. Проте, подав до суду клопотання від 29.10.20148 за вх№3997ел про розгляд справи без його участі.

Третя особа в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи була належним чином повідомлена із урахуванням вимог ст.268 КАС України.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття в судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції.

Всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та відзив, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що Яворівський районний суд Львівської області розглянув судову справу № 1329/516/12 в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

05.12.2013 постановою Яворівського районного суду Львівської області позовні вимоги задоволено частково. Визнано неправомірними дії Порічанської сільської ради Яворівського району Львівської області щодо невиконання п.20 ст.20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Скасовано рішення УІ сесії УІ скликання Порічанської сільської ради Яворівського району Львівської області від 24.02.2011. Зобов'язано Порічанську сільську раду Яворівського району Львівської області виконати вимоги п.20 ст.20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» по виділенню ОСОБА_2 земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва за її заявою. Стягнено з Порічанської сільської ради Яворівського району Львівської області в користь ОСОБА_2 13000,00гривень, в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

28.02.2014 Яворівським районним судом Львівської області видано виконавчий лист №2а/460/32/2013, в якому боржником зазначено Порічанську сільську раду Яворівського району Львівської області.

На виконанні у Яворівському районномй відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебував вказаний виконавчий лист, виданий 28.02.2014 Яворівським районним судом Львівської області про: визнання неправомірними дії Порічанської сільської ради Яворівського району Львівської області щодо невиконання п.20 ст.20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; скасування рішення УІ сесії УІ скликання Порічанської сільської ради Яворівського району Львівської області від 24.02.2011; зобов'язати Порічанську сільську раду Яворівського району Львівської області виконати вимоги п.20 ст.20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» по виділенню ОСОБА_2 земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва за її заявою.

12.03.2014 державний виконавець відділу державної виконавчої служби Яворівського районного управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Львівській області Варениця Н.Р. відкрив виконавче провадження №42474410 про скасування рішення УІ сесії УІ скликання Порічанської сільської ради Яворівського району Львівської області від 24.02.2011 та зобов'язати Порічанську сільську раду Яворівського району Львівської області виконати вимоги п.20 ст.20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» по виділенню ОСОБА_2 земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва за її заявою.

20.03.2014 у с.Поріччя Яворівського району Львівської області державним виконавцем зачитано резолютивну частину виконавчого листа №2а/460/32/13, виданого 28.02.2014, та зобов'язано Порічанську сільську раду виконати рішення. Зобов'язано до 25.04.2014 скликати позачергову сесію та винести на розгляд заяву ОСОБА_2, що стверджується актом державного виконавця.

Як вбачається з листа Порічанської сільської ради від 30.04.2014 сільський голова скликав чергову сесію , яка відбулась 25.04.2015, і на розгляд якої було винесено питання про розгляд заяви ОСОБА_2, однак депутати відхилили це питання у зв'язку з відсутністю заяви ОСОБА_2

Згідно з актом державного виконавця від 16.05.2014 при примусовому виконанні виконавчого документа №2а/460/32/2013 від 05.12.2013 встановлено, що боржником рішення не виконано.

07.05.2014 та 19.05.2014 у зв'язку із невиконанням судового рішення, постановами державного виконавця відділу державної виконавчої служби Яворівського районного управління юстиції Вареницею Н.Р. накладено на боржника Порічанську сільську раду штраф.

21.05.2014 внесено подання прокурору Яворівського району про притягнення боржника - Порічанську сільську раду до кримінальної відповідальності за ст.382 КК України з проханням повідомити у відповідності до вимог ст.ст.60, 214 КПК України відділ ДВС Яворівського РУЮ про реєстрацію подання в Єдиному реєстрі досудових розслідувань.

27.06.2014 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Яворівського районного управління юстиції Вареницею Н.Р. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до п.11 ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з неможливістю виконати рішення без участі боржника. Відомості проте, кому надіслано постанову про закінчення виконавчого провадження від 27.06.2017 для виконання та до відома, а також чи було повернуто виконавчий лист у виконавчому провадженні відсутні.

14.09.2015 постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Яворівського районного управління юстиції Варениці Н.Р. про накладення штрафу від 07.05.2014 та 19.05.2014 повернуто управлінням Державної казначейської служби України в Яворівському районі Львівської області, оскільки в таких не зазначено дати набрання чинності.

21.07.2017 Яворівський районний суд у справі № 460/1798/17 скасував постанову державного виконавця Яворівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області ВП №42474410 від 27.06.2014 про закінчення виконавчого провадження.

За заявою ОСОБА_2 та на підставі постанови Яворівського районного суду № 460/1798/17 від 27.06.2014 державний виконавець Яворівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області 14.08.2017 прийняв постанову №42474410 про відновлення виконавчого провадження.

14.08.2017 державний виконавець скерував сторонам виконавчого провадження повідомлення №16377, зобов'язав Порічанську сільську раду виконати рішення суду, а саме: виконати вимоги п.20 ст.20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» по виділенню ОСОБА_2 земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва за її заявою. Скликати сесію до 23.08.2017 на якій вирішити питання про виділення земельної двілянки гр.ОСОБА_2

У відповідь на цю вимогу державного виконавця Порічанська сільська рада скерувала державному виконавцю Яворівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області лист від 23.08.2017 № 341, в якому просила відкласти проведення виконавчих дій у справі ВП№42474410 щодо виконання виконавчого листа №2-а/460/32/2013, виданого 05.12.2013 Яворівським районним судом про скасування рішення УІ сесії УІ скликання Порічанської сільської ради Яворівського району Львівської області від 24.02.2011, у зв'язку з несвоєчасним отриманням листа та неможливістю в такий термін скликати позачергову сесію Порічанської сільської ради.

На підставі вказаного листа про відкладення виконавчих дій державний виконавець Яворівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області 14.08.2017 прийняв постанову №42474410 про відкладення проведення виконавчих дій терміном до 08.09.2018.

12.09.2017 державний виконавець склав акт, в якому вказав про невиконання боржником рішення суду, оскільки ОСОБА_2 не виділили земельної ділянки.

З огляду на це прийняв постанову ВП №42474410 про накладення на Порічанську сільську раду штрафу за невиконання рішення суду в розмірі 5100 грн. Цією постановою державний виконавець також зобов'язав Порічанську сільську раду протягом десяти робочих днів виконати рішення суду.

26.09.2017 державний виконавець склав акт, констатував, що рішення суду не є виконаним, оскільки гр. ОСОБА_2 не надано земельні ділянки та прийняв постанову № ВП № 42474410 про накладення на Порічанську сільську раду штрафу за невиконання рішення суду в розмірі 10200 грн. Як правову підставі для прийняття цієї постанови державний виконавець вказав статті 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження».

26.09.2017 внесено подання Яворівському відділу поліції ГУНП України у Львівській області про притягнення боржника - Порічанську сільську раду до кримінальної відповідальності за ст.382 КК України з проханням повідомити у відповідності до вимог ст.ст.60, 214 КПК України відділ ДВС Яворівського РУЮ про реєстрацію подання в Єдиному реєстрі досудових розслідувань.

15.02.2018 Яворівський районний суд у справі № 460/4356/17 скасував постанову державного виконавця Яворівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області ВП №42474410 від 26.09.2017 про закінчення виконавчого провадження.

За заявою ОСОБА_2 та на підставі постанови Яворівського районного суду № 460/4356/17 державний виконавець Яворівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області 10.07.2018 прийняв постанову №42474410 про відновлення виконавчого провадження.

20.08.2018 та 31.08.208 державний виконавець скерував сторонам виконавчого провадження повідомлення, зобов'язав Порічанську сільську раду виконати рішення суду, а саме виконати вимоги п.20 ст.20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» по виділенню ОСОБА_2 земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва за її заявою протягом десяти робочих днів.

У відповідь на цю вимогу державного виконавця Порічанська сільська рада скерувала державному виконавцю Яворівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області лист від 08.08.2018 №294 та від 04.09.2018 №367, в якому зазначили, що на території населених пунктів Порічанської сільської ради відсутні сформовані земельні ділянки для передачі у власність гр.ОСОБА_2, Порічанська сільська рада прийняла рішення про утворення таких ділянок шляхом виготовлення містобудівної документації.

17.09.2018 державний виконавець склав акт, в якому вказав про невиконання боржником рішення суду, оскільки ОСОБА_2 не виділили земельної ділянки.

З огляду на це державний виконавець прийняв постанову ВП №42474410 від 17.09.2018 про накладення на Порічанську сільську раду штрафу за невиконання рішення суду в розмірі 5100 грн. Цією постановою державний виконавець також зобов'язав Порічанську сільську раду протягом десяти робочих днів виконати рішення суду.

01.10.2018 державний виконавець склав акт, констатував, що рішення суду не є виконаним, оскільки гр. ОСОБА_2 не надано земельні ділянки та прийняв постанову № ВП № 42474410 про накладення на Порічанську сільську раду штрафу за невиконання рішення суду в розмірі 10200 грн. Як правову підставі для прийняття цієї постанови державний виконавець вказав статті 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження».

Позивач не погодився з винесеною постаново, тому звернувся до суду з даним позовом.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною 4 ст.372 КАС України визначено, що примусове виконання рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Органи державної виконавчої служби є органами державної влади, а тому зобов'язані діяти у відповідності до ст.19 Конституції України лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон № 1404-VIII) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача про примусове виконання рішення виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Частиною 6 цієї статті визначено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Статтею 63 Закону № 1404-VІІІ визначено:

- за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження (частина перша);

- у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга).

- виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (частина третя).

Статтею 75 Закону України«Про виконавче провадження» визначено відповідальність за невиконання рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії.

Згідно з ч.1 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження щодо організації і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою (пункт 9 частини першої статті 33 Закону № 280/97-ВР).

Відповідно до статті 46 Закону № 280/97-ВР сесія ради є повноважною, якщо в її пленарному засіданні бере участь більше половини депутатів від загального складу ради (частина 12 статті 46).

Частиною першою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

За змістом положень статті 122 ЗК України вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або в користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Зокрема, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або в користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення будівництва та обслуговування житлового будинку у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови в наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (абзац перший частини сьомої статті 118 ЗК України).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (частина дев'ята статті 118 ЗК України).

За визначенням, наведеним в пункті в статті 1 Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI (далі - Закон № 3038-VI):

- детальний план території - містобудівна документація, що визначає планувальну організацію та розвиток території;

- містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій.

Частиною першою статті 16 Закону № 3038-VI визначено, що планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону № 3038-VI режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, встановлюється у генеральних планах населених пунктів, планах зонування та детальних планах територій (частина перша).

Відповідно до приписів статті 19 Закону № 3038-VI детальний план території розробляється з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції, та підлягає стратегічній екологічній оцінці (частина перша).

На підставі та з урахуванням положень затвердженого детального плану території може розроблятися проект землеустрою щодо впорядкування цієї території для містобудівних потреб, який після його затвердження стає невід'ємною частиною детального плану території (частина третя).

Детальний план території у межах населеного пункту розглядається і затверджується виконавчим органом сільської, селищної, міської ради протягом 30 днів з дня його подання, а за відсутності затвердженого в установленому цим Законом порядку плану зонування території - відповідною сільською, селищною, міською радою (частина восьма).

Відповідно до статті 181 ЗК України землеустрій - це сукупність соціально-економічних та екологічних заходів, спрямованих на регулювання земельних відносин та раціональної організації території адміністративно-територіальних одиниць, суб'єктів господарювання, що здійснюються під впливом суспільно-виробничих відносин і розвитку продуктивних сил.

Відповідно до частини першої статті 50 Закону України «Про землеустрій» від 22.05.2003 № 858-IV (далі - Закон № 858-IV) проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання) або зміни цільового призначення земельної ділянки.

Згідно з частиною першою статті 51 Закону № 858-IV проекти землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів складаються на основі затверджених у встановленому законодавством порядку генеральних планів населених пунктів або можуть розроблятись окремою їх частиною. Проекти землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів розробляються на підставі рішення відповідної сільської, селищної, міської ради (частина п'ята статті 51) та відповідно до статті 186 ЗК України затверджується сільською радою.

При цьому згідно з приписами статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме відсутність поважних причин, що зумовили невиконання рішення суду у встановлені строки.

Здійснюючи судовий контроль за процесом виконання судового рішення та дотриманням прав учасників виконавчого провадження (в тому числі боржника), суд повинен перевірити рішення державного виконавця про накладення штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин на предмет його відповідності визначеним частиною другою статті 2 КАС України критеріям правомірного рішення суб'єкта владних повноважень.

Суд зазначає, що поважними в розумінні норм Закону України «Про виконавче провадження» можуть вважатися об'єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його волевиявлення. Вирішення цього спору потребує перевірки рішення державного виконавця в контексті оцінки ним повідомлених боржником у виконавчому провадженні обставин як таких, що зумовили невиконання рішення суду без поважних причин.

Судом встановлено, що згідно з рішенням Яворівського районного суду № 2-а/460/32/2013 від 05.12.2013 Порічанську сільську раду Яворівського району Львівської області зобов'язано виконати вимоги п. 20 статті 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» по виділенню ОСОБА_2 земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва за її заявою.

Реагуючи на вимоги державного виконавця про виконання рішення Яворівського районного суду № 2-а/460/32/2013, боржник (позивач) скерував йому листи від 08.08.2018 № 294 та від 04.09.2018 № 367. Боржник повідомив державного виконавця про відсутність вільних сформованих земельних ділянок з цільовим призначенням для будівництва житлового будинку, що можуть бути виділені стягувачу на виконання рішення суду. Водночас, з метою виконання рішення суду, сільська рада прийняла рішення про виготовлення містобудівної документації для формування нової земельної ділянки для будівництва житлового будинку ОСОБА_2

Суд розцінює таке повідомлення боржника у виконавчому провадженні як таке, що дозволяє встановити його добросовісність та реальність дій, спрямованих на виконання рішення суду щодо виділення ОСОБА_2 земельної ділянки. Як для сторін виконавчого провадження, так і для державного виконавця має бути очевидною така обставина - земельна ділянка є специфічним об'єктом цивільних прав, формування та надання громадянам якого відбувається шляхом прийняття відповідним органом місцевого самоврядування та іншими уповноваженими особами низки рішень, розробки та затвердження відповідної технічної документації, присвоєння кадастрового номеру тощо. Ці процедури врегульовано спеціальним законодавством та об'єктивно не можуть бути виконані продовж десяти робочих днів.

Крім цього, суд також зазначає, що прийняття Порічанською сільською радою рішення № 653 від 27.07.2018 не свідчить про повне виконання судового рішення. Водначас, суд не може оминути увагою той факт, що на виконання цього рішення вже 01.08.2018 укладено договір для виготовлення плану земельної ділянки, який виконується.

Підсумовуючи свої висновки, суд вважає, що боржник після відновлення у 2018 році виконавчого провадження діє добросовісно та вживає адекватних та доцільних заходів для виділення ОСОБА_2 земельної ділянки, розробляє містобудівну документацію, що дозволить сформувати нову земельну ділянку з необхідним цільовим призначенням. Наведені боржником та відомі державному виконавцю обставини свідчать про те, що сільська рада вчиняє дії на виконання рішення суду, однак відповідно до приписів ЗК України, Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про землеустрій» такі об'єктивно не можуть бути виконані у визначений державним виконавцем строк. Державний виконавець повинен був урахувати ці обставини, які, на переконання суду, є поважними причинами невиконання боржником рішення суду в повному обсязі в десятиденний строк. Проте державний виконавець ці обставини не аналізував та не врахував при винесенні оскарженої постанови про накладення штрафу.

З огляду на викладене суд вважає, що оскаржувана постанова від 01.10.2018 є такою, що не відповідає встановленим у ч.2 ст.2 КАС України критеріям обґрунтованості, добросовісності та пропорційності. Відтак, позовні вимоги про скасування цієї постанови є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення ч.1 ст. 9 КАС України передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 вказаного Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.3 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Таким чином, на підставі наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю,

Відповідно до приписів ч.1 ст.139 КАС України та враховуючи обґрунтованість позовних вимог Порічанської сільської ради, суд стягує на користь позивача суму сплаченого ним судового збору у розмірі 1762,00грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 72, 73, 242-246, 250, 271, 287 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Скасувати постанову державного виконавця Яворівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Восух С.В. про накладення штрафу від 01.10.2018 ВП № 42474410.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Яворівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області (81000, Львівська область, місто Яворів, вул. Львівська, буд. 2, ідентифікаційний код 34978144) на користь Порічанської сільської ради Яворівського району Львівської області (81076, Львівська область, Яворівський район, село Поріччя, вул. Шевченка, буд. 1А; ідентифікаційний код 05290770) 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення із врахуванням п.п.15.5 п.15 Розділу VII Перехідні положення КАС України.

Суддя Лунь З.І.