Справа № 235/2832/16-а
Суддя: Величко О. В.
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/235/113/18
Справа № 235/2832/16-а
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 листопада 2018 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі

головуючої судді : Величко О.В.,

при секретарі: Лебеденко В.В.

за участю позивачки ОСОБА_1

за участю представника позивачки ОСОБА_2

представників відповідача Кіш Ю.А., Антипенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Покровську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Покровської міської ради, Покровського міського голови Донецької області про визнання розпоряджень про звільненням незаконним, поновленні на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Покровської міської ради, Покровського міського голови Донецької області про визнання розпоряджень про звільненням незаконним, поновленні на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що розпорядженням міського голови № 89-рг від 29.11.2010 року була призначена на посаду начальника архівного відділу Красноармійської міської ради з 01.12.2010 року. Розпорядженням міського голови № 41-рго від 31.03.2016 року вона була звільнена з займаної посади начальника архівного відділу Красноармійської міської ради у зв'язку з ліквідацією структурних підрозділів та посад апарату міської ради та її виконавчих органів згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України. Оскільки відповідно до рішення Красноармійської міської ради від 29.01.2016 року №7/4-4 , за її думкою, мало місце реорганізація архівного відділу Покровської міської ради, а не його ліквідація, вважає своє звільнення з посади начальника архівного відділу за п. 1 ст. 40 КЗпП України, так як при такій формі вивільнення не передбачено впровадження конкурсу на заміщення вакантних посад.

Також зазначила, що розпорядженням міського голови від 24.02.2016 року № 53-рг в лютому та березні 2016 року без будь-яких пояснень та порушень з її боку їй було знижено розмір премії та надбавки до 5%, що не відповідає вимогам Положення про преміювання працівників Красноармійської міської ради та її виконавчих органів, затвердженого рішенням ради 30.01.2014 року № 6/34-9, де в п. 1.3 розділу вказано, що преміювання зазначених працівників здійснюється за результатами роботи за місяць у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менше 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.

Вважає, що їй було незаконно не доплачено премію та надбавку за високі досягнення у праці за лютий та березень 2016 року в сумі 2645,34 грн.

Позивачка просить визнати розпорядження Красноармійського міського голови від 31.03.2016 року № 41-рго про звільнення за ч. 1 ст. 40 КЗпП України незаконним та поновити його на посаді начальника архівного відділу Красноармійської міської ради; визнати незаконним розпорядження міського голови від 24.02.2016 року № 53г в частині позбавлення її частково премії та надбавок ( додаток 1 п. 37 та додаток 2 п. 30) та стягнути з Красноармійської міської ради недоплачену суму преміальних та надбавок у сумі 2654,34 грн.; стягнути з Красноармійської міської ради на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 1388,80 грн., моральну шкоду за незаконне звільнення та незаконне позбавлення премії та надбавок в розмірі 15000 грн.

Постановою Красноармійського міськрайонного суду від 28.09.2016 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Покровської міської ради Донецької області, Покровського міського голови Донецької області про визнання розпоряджень про звільнення з посади та призначення премії та надбавки за високі досягнення у праці незаконними, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, недоплачених сум премії та надбавки за високі досягнення у праці, відшкодування моральної шкоди відмовлено.( а. с. 112-115).

Ухвалою Донецького Апеляційного Адміністративного Суду від 02.11.2016 року постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28.09.2016 року залишено без змін. ( а. с. 145-147).

Постановою Верховного Суду від 12.07.2018 року постанова Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28.09.2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 02.11.2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання незаконним розпорядження Красноармійського міського голови від 31.03.2016 року № 41рго, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. В частині позовних вимог про визнання незаконним розпорядження Красноармійського міського голови від 24.02.2016 року № 53 рг в частині позбавлення позивача частково премії та надбавок та стягнення недоплачених сум преміальних та надбавок у сумі 2654,34 грн. постанова Красноармійського міськрайонного суду від 28.09.2016 року та ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду від 02.11.2016 року залишені без змін.

Відповідач в.о. Покровського міського голови надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що 31.03.2016 року позивачка була звільнена з посади начальника архівного відділу Красноармійської міської ради на підставі розпорядження міського голови від 31.03.2016 року № 41рго у зв'язку з ліквідацією структурних підрозділів та посад згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України. З метою оптимізації та вдосконалення роботи виконавчих органів ради структурування функціональних напрямків діяльності,забезпечення ефективної роботи та враховуючи вищезазначену норму було прийнято рішення міської ради від 29.01.2016 року № 7/4-4 « Про затвердження структури і загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів» всього по Покровській міській раді загальної кількості 201,5 штатних одиниць та затверджені відповідні положення з урахуванням покладених нових функцій та перерозподілу обов'язків між відділами.

До прийняття рішення від 29.01.2016 року № 7/4-4 « Про затвердження структури і загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів» загальна чисельність структури та штатів Покровської міської ради становила 76,5 одиниць. Пунктом 3 вищевказаного рішення ліквідовані структурні підрозділи ради, у зв'язку з чим були проведені відповідні заходи щодо вивільнення працівників згідно вимог чинного законодавства, затверджена загальна чисельність саме міської ради у кількості 73,5 одиниць зі структурою 14 відділів.

Повноваження архівного відділу були доповнені деякими новими функціями, а саме складання зведеної номенклатури справ міської ради та її виконавчих органів,здійснення контролю за правильністю формування, оформлення та зберігання справ, складання зведеного опису справ постійного строку зберігання на підставі номенклатури справ апарату міської ради, складання і за погодженням з Державним архівом області подання на затвердження міському голові списку підприємств, установ і організацій, документи яких підлягають зберіганню у відділі, готує пропозиції щодо уточнення цього списку.

Зазначає,що у Покровській міській раді фактично відбулись зміни в організації виробництва і праці, що обумовили скорочення чисельності та штату працівників, зміни у їх складі за функціями, посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями.

Факт ліквідації структурних підрозділів Покровської міської ради не є його ліквідацією, проте ліквідація структурних підрозділів є формою зміни в організації виробництва і праці. Скорочення чисельності та штату працівників є самостійною ознакою змін в організації підприємства і праці, яка не обов'язково повинна поєднуватись з ліквідацією підприємства, установи чи організації чи іншими випадками, передбаченими в п. 1 ст. 40 КЗпП України. Вищезазначене рішення міської ради є чинним та у судовому порядку не оскаржене.

На виконання рішення ради від 29.01.2016 року № 7/4-4 міським головою видане розпорядження від 29.01.2016 року № 26 рг про попередження про наступне звільнення та запропонуванням посадовим особам прийняти участь у конкурсі на заміщення вакантних посад, відповідно до додатку. Позивачка була попереджена про наступне звільнення 29.01.2016 року та їй було запропоновано перелік вакантних посад Покровської міської ради, від яких остання відмовилась. Відповідно до витягу з протоколу № 10 засідання профспілкового комітету Покровської міської ради від 15.03.2016 року профспілковим комітетом ради надано згоду на розірвання трудового договору між адміністрацією Покровською міською радою та позивачкою з 31.03.2016 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Порядок звільнення позивачки був дотриманий відповідно до норм КЗпП України. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог .

Позивачка , представник позивачки в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні.

Представники відповідача Покровської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в їх задоволенні.

Голова покровської міської ради в судове засідання не з'явився, про день і час слухання справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив( а. с. 224 том 1, а.с. 2,16 том 2) .

Суд вирішує справу у відсутності відповідача в разі його повторної неявки на підставі наявних в ній доказів відповідно до ст. 205 КАС України.

Суд, вислухавши пояснення позивачки, представника позивачки, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 01.12.2010 року ОСОБА_1 було призначено на посаду начальника архівного відділу Красноармійської міської ради Донецької області згідно розпорядження міського голови № 89 рго від 29.11.2010 року ( а. с. 11-13).

Рішенням Красноармійської міської ради Донецької області від 29.01.2016 року № 7/4-4 « Про затвердження структури і загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів» з метою оптимізації та вдосконалення роботи виконавчих органів ради, структурування функціональних напрямків діяльності, забезпечення ефективної роботи, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 26 Закону № 280/97-ВР затверджено чисельність та структуру апарату ради та її виконавчих органів в кількості 201,5 штатних, ліквідовано структурні підрозділи ради та посади апарату міської ради та її виконавчих органів ( а. с. 27).

Розпорядженням міського голови від 29.01.2016 року № 26 рг посадових осіб попереджено про наступне звільнення та запропоновано прийняти участь у конкурсі на заміщення вакантних посад відповідно до додатку ( а. с. 29)

ОСОБА_1 була попереджена про наступне звільнення 29.01.2016 року, про що мається її особистий підпис із зауваженням про незгоду із звільненням (а. с. 215 том 1).

Відповідно до витягу з протоколу № 10 засідання профспілкового комітету Красноармійської міської ради від 15.03.2016 року профспілковим комітетом міської ради надано згоду на розірвання трудового договору між адміністрацією - Красноармійською міською радою та ОСОБА_1 з 31.03.2016 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. ( а. с. 6).

Розпорядженням Красноармійського міського голови від 31.03.2016 року № 41 ОСОБА_1 звільнено з посади начальника архівного відділу міської ради з 31.03.2016 року у зв'язку з ліквідацією структурних підрозділів на посад апарату міської ради та її виконавчих органів згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі , в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті ( вчинені)

Вони : 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення ( вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для пав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення ( дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частина шоста статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

Підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника передбачені у статтях 40, 41 КЗпП України.

Згідно з п. 1ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Крім того, згідно з положеннями ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п. 1 ст. 40 цього Кодексу (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), може бути проведено лише за попередньою згодою профспілкового органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Відповідно до ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1,2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до частини першої статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Згідно ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Відповідно до ч. 2 ст. 49-2 КЗпП України при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Відповідно до ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 492 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 « Про практику розгляду судами трудових спорів» розглядаючи спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник чи уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника за його згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення.

При цьому роботодавець зобов'язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника.

За ч.1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік (ч. 2 ст. 235 КЗпП України).

Як вбачається з матеріалів справи рішенням № 7/4-4 від 29.01.2016 року ліквідовані структурні підрозділи ради, ( 15 відділів) у тому числі архівний відділ, та штатні одиниці; внаслідок оптимізації та прийняття рішення затверджена загальна чисельність у кількості 73,5 одиниць та 14 відділів, у тому числі архівний відділ. ( а. с. 209-211,217-218).

Про своє звільнення позивачка була персонально завчасно попереджена, що підтверджується матеріалами справи, з переліком вакантних посад також була ознайомлена, про що повідомила в судовому засіданні під технічний запис.

При цьому зазначила , що відмовилась від запропонованої міською радою процедури звільнення, зокрема від проходження конкурсу на зайняття вакантних посад, оскільки в разі зміни в організації - реорганізації архівного відділу таке проходження конкурсу не передбачено нормами діючого законодавства.

Отже, спірним моментом при вирішенні даного спору є з'ясування питання: які саме підстави для зміни істотних умов державної служби передбачені прийняттям рішення № 7/4-4 від 29.01.2016 року : зміна внутрішньої структури юридичної особи ( реорганізація підрозділів) чи реорганізація юридичної особи , чи була дотримана з боку відповідача процедура вивільнення працівника, передбачена ч. 2 ст. 40, 42, 43, 49-2 КЗпП України , а також чи мав право відповідач в такому випадку впроваджувати конкурс на заміщення вакантних посад, що передбачено нормами спеціального законодавства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений термін, а також терміновий трудовий договір до закінчення терміну його дії можуть бути розірвані власником або уповноваженим їм органом у разі змін в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Зі змісту наведеної норми зрозуміло, що вона передбачає декілька самостійних підстав для розірвання за ініціативою власника трудового договора з працівником, як при

-ліквідації, реорганізації;

-банкрутстві;

-перепрофілюванні підприємства, установи, організації;

-скороченні чисельності працівників або скороченні штату працівників.

При цьому вживані в цій нормі поняття «ліквідація», «реорганізація», «перепрофілювання», «банкрутство», «скорочення чисельності або штату працівників» стосується саме підприємств, установ, організацій як юридичних осіб, а не їх структурних підрозділів.

Отже, підставою для розірвання з працівником трудового договору у зв'язку з ліквідацією підприємства, установи, організації по п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, може бути саме ліквідація або реорганізація підприємства, установи, організації як юридичної особи.

Господарським кодексом передбачено дві правові форми припинення діяльності підприємства : ліквідація і реорганізація. У випадку ліквідації підприємство припиняє свою діяльність як суб»єкт без права правонаступництва. Реорганізація передбачає виникнення на основі діючого підприємства одного або більше нових підприємств як суб»єктів права. У разі реорганізації підприємства усі його права та обов»язки переходять до правонаступника. Статті 106,107 ЦК України визначають п»ять правових способів реорганізації підприємства: злиття, приєднання, поділ, виділ та перетворення.

Ліквідація ж структурного підрозділу юридичної особи із створенням або без створення іншого структурного підрозділу не є ліквідацією або реорганізацією юридичної особи, а свідчить лише про зміну внутрішньої (організаційної) структури юридичної особи.

На відміну від ліквідації або реорганізації юридичної особи, ця обставина може бути підставою для звільнення працівників цього структурного підрозділу, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, лише по підставах скорочення чисельності або штату працівників, у зв'язку з такими змінами за умови дотримання власником вимог ч. 2 ст. 40, ст.ст. 42, 43, 49-2 КЗпП України, що також узгоджується з нормами ст. 43 Закону України «Про державну службу».

У даній справі вбачається факт зміни внутрішньої структури юридичної особи - Покровської міської ради, в процесі якої впроваджені зміни в організаційній структурі установи - Покровській міській раді, тобто мала місце реорганізація окремих структурних підрозділів установи як юридичної особи-повноваження архівного відділу були доповнені деякими новими функціями. В даному випадку ліквідація структурних підрозділів, злиття декілька відділів в один передбачає собою зміну внутрішньої структури юридичної особи, формою зміни в організації виробництва і праці, в процесі якої займана позивачкою посада була ліквідована та створений архівний відділ з штатним розписом: начальник відділу, головний спеціаліст, архіваріус. З матеріалів справи вбачається, що штатна чисельність всього складу Покровської міської ради зменшилась: до прийняття рішення від 29.01.2016 року загальна чисельність структури та штатів Покровської міської ради становила 76,5 одиниць, після прийняття вищевказаного рішення затверджена загальна чисельність саме міської ради у кількості 73,5 одиниць з наступною структурою 14 відділів.

Доводи позивачки про незаконність її звільнення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з реорганізацією структурного підрозділу ( архівного відділу) по причині неправомірного, за її думкою, впровадження конкурсу на заміщення вакантних посад, суд не приймає до уваги за наступними підставами.

Відповідно до п. 2 Порядку проведення конкурсу на зайняття посад державної служби , затвердженого постановою КМУ від 17.08.2017 року № 648 метою конкурсу є добір осіб, здатних професійно виконувати посадові обов'язки, його проведення здійснюється відповідно до визначених в установленому законом порядку вимог до професійної компетентності кандидата на зайняття вакантної посади державної служби (далі - посада) за результатами оцінювання його особистих досягнень, знань, умінь і навичок, моральних і ділових якостей для належного виконання посадових обов'язків.

Відповівдно до ч. 2 ст. 10 Закону України « Про службу в органах місцевого самоврядування» проведення конкурсу, випробування та стажування при прийнятті на службу в органи місцевого самоврядування здійснюється в порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про державну службу" вступ на державну службу здійснюється шляхом призначення громадянина України на посаду державної служби за результатами конкурсу.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України « Про службу в органах місцевого самоврядування» у разі необхідності, за згодою сторін, посадова особа місцевого самоврядування може бути переведена на рівнозначну чи нижчу посаду або посаду радника чи консультанта без конкурсного відбору.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону України « Про службу в органах місцевого самоврядування» Голови районних, районних у містах, обласних рад, Київський та Севастопольський міський голова та міські голови (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) мають право самостійно (без конкурсу) добирати та приймати на службу своїх помічників, радників (патронатну службу).

Відповідно до ч. 5 ст. 22 закону « Про державну службу» у разі реорганізації, злиття або ліквідації державного органу, переведення державного службовця на рівнозначну або нижчу ( за його згодою) посаду в державному органі, якому передаються повноваження та функції такого органу, здійснюється без обов»язкового проведення конкурсу.

Відповідно до ст. 43 Закону « Про державну службу» підставами для зміни істотних умов державної служби є:

1) ліквідація або реорганізація державного органу;

2) зменшення фонду оплати праці державного органу;

3) скорочення чисельності або штату працівників у зв'язку з оптимізацією системи державних органів чи структури окремого державного органу.

Не вважається зміною істотних умов державної служби зміна назви структурного підрозділу державного органу або посади, не пов'язана із зміною функцій державного органу та основних посадових обов'язків.

Зміною істотних умов державної служби вважається зміна:

1) належності посади державної служби до певної категорії посад;

2) основних посадових обов'язків;

3) умов (системи та розмірів) оплати праці або соціально-побутового забезпечення;

4) режиму служби, встановлення або скасування неповного робочого часу;

5) місця розташування державного органу (в разі його переміщення до іншого населеного пункту).

Про зміну істотних умов служби керівник державної служби письмово повідомляє державного службовця не пізніш як за 60 календарних днів до зміни істотних умов державної служби, крім випадків підвищення заробітної плати.

У разі незгоди державного службовця на продовження проходження державної служби у зв'язку із зміною істотних умов державної служби він подає керівнику державної служби заяву про звільнення на підставі пункту 6 частини першої статті 83 цього Закону або заяву про переведення на іншу запропоновану йому посаду не пізніш як за 60 календарних днів з дня ознайомлення з повідомленням про зміну істотних умов державної служби.

Якщо протягом 60 календарних днів з дня ознайомлення державного службовця з повідомленням про зміну істотних умов служби від нього не надійшли заяви, зазначені в абзаці другому цієї частини, державний службовець вважається таким, що погодився на продовження проходження державної служби.

У разі незгоди державного службовця із зміною істотних умов державної служби він має право оскаржити відповідне рішення в порядку, визначеному статтею 11 цього Закону.

Відповідно до п. 6 ст. 83 Закону « Про державну службу» державна служба припиняється у разі незгоди державного службовця на проходження державної служби у зв»язку із зміною її істотних умов ( стаття 43 Закону).

Відповідно до ч. 3 ст. 5 Закону № 889 «Про державну службу» дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Отже, з аналізу вищезазначених спеціальних норм права вбачається, що без обов'язкового проведення конкурсу здійснюється переведення державного службовця лише в разі реорганізації, злиття або ліквідації саме державного органу, а не в разі ліквідації структурного підрозділу (зміна внутрішньої структури юридичної особи), переведення на іншу посаду без конкурсного відбору можливо лише за згодою сторін і в разі необхідності.

Окрім того, відповідно до ст. 42 Закону України « Про місцеве самоврядування» міський голова призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім керівників дошкільних, загальноосвітніх та позашкільних навчальних закладів; здійснює повноваження місцевого самоврядування, визначені цим та іншими законами, якщо вони не віднесені до виключних повноважень ради або не віднесені радою до відання її виконавчих органів; видає розпорядження у межах своїх повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи на виконання рішення ради від 29.01.2016 року міським головою видане розпорядження від 29.01.2016 року № 26 рг про попередження про наступне звільнення із запропонуванням посадовим особам прийняти участь у конкурсі на заміщення вакантних посад, відповідно до додатку.

Вказане розпорядження на момент розгляду справи не оскаржене, є дійсним.

Отже, впровадження розпорядженням голови від 29.01.2016 року за № 26рг конкурсу на заміщення вакантних посад в разі ліквідації саме структурних підрозділів та посад апарату міської ради,є правомірним, оскільки відповідає вимогам вищезазначених норм права.

Оскільки внаслідок зміни внутрішньої ( організаційної) структури юридичної особи - Покровської міської ради відбулося скорочення посад апарату міської ради, позивачка була звільнена на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з ліквідацією структурних підрозділів та посад апарату міської ради з дотриманням відповідачем вимог норм КЗпП, зокрема ч. 2 ст. ст. 40, 42, 43, 49-2 КЗпП України в частині дотримання порядку вивільнення, зокрема здійснення персонального попередження з боку відповідача, за згодою виборного органу первинної профспілкової організації,врахуванням переважного права на залишення на роботі, запропонуванням вакантних посад , від яких позивачка відмовилась ,що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні поясненнями позивачки і матеріалами справи, та з дотриманням спеціальних норм законодавства, які не врегульовані нормами КЗпП, зокрема Законів України « Про службу в органах місцевого самоврядування», « Про державну службу» в частині впровадження конкурсу, від проходження якого позивачка також відмовилась, враховуючи, що розпорядження голови Покровської міської ради від 29.01.2016 року за № 26рг щодо впровадження конкурсу, який є основною умовою для перебування працівників на державній службі, в органах місцевого самоврядування, позивачкою не оскаржено, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання розпорядження Красноармійського міського голови від 31.03.2016 року № 41-рго про звільнення ОСОБА_1

Позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди у зв'язку з незаконним звільненням є похідними і задоволенню, у зв'язку з цим, не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 40, 43, 49-2, 235 КЗпП України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 р. « Про практику розгляду судами трудових спорів», ст..ст. 2,3,9,10,14,123, 241-246,250,255, 382 КАС України,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Покровської міської ради, Покровського міського голови Донецької області про визнання розпоряджень про звільненням незаконним, поновленні на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 13.11.2018 року.

Суддя: