Справа № 815/3741/16
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2018-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

08 листопада 2018 року

Київ

справа №815/3741/16

адміністративне провадження №К/9901/37851/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Пасічник С.С.,

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду у складі головуючого судді Єфіменка К.С. від 10 жовтня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: головуючого судді Крусяна А.В., суддів: Вербицької Н.В., Джабурія О.В. від 01 лютого 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОГАЗ» до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У липні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛОГАЗ» (далі - позивач/Товариство) звернулось до суду з позовом до Державної фіскальної служби в Одеській області (далі - відповідач), в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 19 липня 2016 року №, №.

2. Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято з порушенням вимог чинного законодавства України, оскільки висновки податкового органу про нереальний характер господарських операцій позивача із його контрагентами спростовуються належним чином оформленими первинними документами.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2017 року, позовні вимоги задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 19 липня 2016 року №, №.

4. Суд першої інстанції, з рішенням якого погодився й суд апеляційної інстанції, задовольняючи адміністративний позов, виходив з того, що відповідач не довів правомірність оспорюваних рішень, а відтак, позивач мав право на формування витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість від здійснення господарських операцій з його контрагентами.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

6. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25 травня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

7. В подальшому справа передана до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України й протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду визначено колегію суддів для розгляду касаційної скарги у складі судді-доповідача Пасічник С.С., суддів Васильєвої І.А., Юрченко В.П.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

8. Судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОГАЗ» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2015 року по 31 березня 2016 року, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2015 року по 31 березня 2016 року відповідачем складено акт від 05 липня 2016 року №189/15-32-14-01-05/38154688, яким встановлено, зокрема, порушення: - пункту 44.1 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, підпункту 140.4 статті 140 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток на загальну суму 3 468 321, 00 грн., в тому числі за 2015 рік на 2 845 399, 00 грн., за перший квартал 2016 року на 622 922, 00 грн.; - пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 251 593, 00 грн., у тому числі за квітень 2015 року на 8 333, 00 грн., за жовтень 2015 року на 86 391, 00 грн., за лютий 2016 року на 134 909, 00 грн., за березень 2016 року на 21 960, 00 грн., а також завищено від'ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за березень 2016 року, на 138 159, 00 грн.

Висновки податкового органу обґрунтовані тим, що обсяг наданих Товариством до перевірки документів не підтверджує реальності господарських операцій між позивачем та його контрагентами: ПП «Міка ДО», ТОВ «ВК-Інвест 2005», ТОВ «Газ Пойнт», ТОВ «ІТС-Торг», а саме: отримання послуг з оренди приміщень та транспортних засобів, перевезення товарно-матеріальних цінностей, а також послуг зі зберігання балонів скрапленого газу, їх ремонту та обслуговування. Крім того, відповідач вказує на відсутність у актах виконаних робіт всіх необхідних даних, які б розкривали суть господарських операцій, їх кількість та осіб, які брали участь у їх здійсненні.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 19 липня 2016 року: - №, яким позивачу зменшено суму від'ємного значення з податку на додану вартість за березень 2016 року в розмірі 138 159, 00 грн.; - №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «податок на прибуток приватних підприємств» в загальному розмірі 251 593, 00 грн. за основним платежем та за штрафним санкціям - 125 797, 00 грн.

Як встановлено під час розгляду справи по суті позовних вимог, між позивачем (орендар) та ПП «Міка ДО» (орендодавець) укладено договір оренди транспортних засобів без екіпажів від 01 грудня 2014 року №358, згідно із яким орендодавець надав Товариству в оренду вантажний автомобіль марки DAF 95, 2000 р.в., д/н ВТ7064АК, строком на один рік. На виконання договору сторонами підписано акт прийому-передачі вказаного авто від 01 грудня 2014 року та за результатами виконання договірних зобов'язань оформлено акти здачі-прийняття робіт за березень, квітень, травень 2015 року, у зв'язку із чим спростовано доводи контролюючого органу про завищення витрат по господарським правовідносинам із даним контрагентом у розмірі 24 000, 00 грн. грн.

Також між позивачем (клієнт) та ТОВ «ВК-Інвест 2005» (оператор) укладено договір №01/101-1вк від 01 жовтня 2014 року про надання послуг щодо оформлення перевізних документів в електронному вигляді з застосуванням цифрового підпису та послуг щодо перевезення вантажів залізничним транспортом; договір про надання послуг №18/02-6вк від 18 лютого 2014 року з наповнювання балонів скрапленим газом; договір про надання послуг №18/02-4вк від 18 лютого 2014 року по ремонту балонів для скрапленого газу, їх зберіганню та гідравлічному випробуванню; договір №18/02-5вк від 18 лютого 2014 року про надання стоянки для автотранспорту з додатком, в якому визначено перелік автотранспортних засобів, яким надано місце для стоянки; договір суборенди №01/0615-1вк від 01 червня 2015 року щодо транспортних засобів ЗИЛ 130 ВН85-52 АР0050; ЗИЛ ВН 71-98 ЕН, до якого оформлено акт прийому-передачі від 01 червня 2015 року вказаних транспортних засобів; договір суборенди №15105-15-6 від 15 травня 2015 року транспортних засобів; договір суборенди №2/11501 від 02 листопада 2015 року транспортного засобу; договір суборенди №15/06-15-1 від 15 червня 2015 року транспортного засобу; договір суборенди №1/101502 від 01 жовтня 2015 року майнового комплексу, розташованого у м.Балта; договір суборенди №1/101503 від 01 жовтня 2015 року майнового комплексу, розташованого за адресою: м. Кілія, вул. Іванова, 1 та м. Вілково, вул. Леніна,176, а також аналогічні договори суборенди майнових комплексів у с. Староказаче, м. Татарбунари, м. Сарата, м. Болград від 01 жовтня 2015 року №1/101501, від 01 жовтня 2015 року №1/101504, від 10 серпня 2015року №10/0815-1, до яких додано акти прийому-передачі майнових комплексів та майна.

На підтвердження укладених договорів надані копії актів надання послуг, відшкодування послуг за користування вагонами, комунальних послуг, зберігання, ремонту, наповнення, гідравлічного випробування балонів; зливу, зберігання скрапленого газу; стоянки, заправки транспортних засобів. Вказані документи містять найменування робіт, послуг, їх кількість, ціну, підписані уповноваженими представниками суб'єктів господарювання та скріплені їх печатками.

Перевезення скрапленого газу від ТОВ «ВК-Інвест 2005» підтверджується товарно-транспортною накладною. На здійснення зазначених вище видів робіт вказаним контрагентом отримано Дозвіл №999.14.32 (переоформлений №686.14.32 від 04 березня 2014 року).

Контрагентом позивача виписано на зазначені вище операції податкові накладні, які містять необхідні реквізити, передбачені Податковим кодексом України.

Також між Товариством (замовник) та ТОВ «Газ Пойнт» (перевізник) укладено договір №01/06-гп від 01 червня 2015 року про перевезення вантажів автомобільним транспортом, виконання якого підтверджується товарно-транспортними накладними на відпуск нафтопродуктів форми №1-ТТН (нафтопродукт), які містять дані про учасників перевезення, пункт навантаження, розвантаження скрапленого газу, його масу та скріплені підписами осіб, які відпускали продукцію, приймали її та одержували за призначенням.

Крім того, сторонами складено та підписано акти наданих послуг, які містять їх найменування, кількість, ціну та суму, а також підписи уповноважених осіб та завірені печатками.

Контрагентом позивача виписано на зазначені вище операції податкові накладні, які містять необхідні реквізити, передбачені Податковим кодексом України.

Право здійснювати ТОВ «Газ Пойнт» такі види послуг як перевезення пасажирів, небезпечних вантажів, багажу автомобільним транспортом та ін. підтверджується ліцензією Державної інспекції України з безпеки наземного транспорту №572990.

Також між позивачем (покупець) та ТОВ «ІТС-Торг» (продавець) укладено договір №Л-1 від 01 грудня 2014 року поставки нафтопродуктів, згідно із яким ТОВ «ІТС-Торг» зобов'язується передати ТОВ «Логаз» паливно-мастильні матеріали. Встановлено, що передача дизельного пального у кількості 500 літрів оформлена видатковою накладною від 14 січня 2015року №Л-1, у зв'язку із чим спростовано доводи контролюючого органу про завищення витрат по господарським правовідносинам із даним контрагентом у розмірі 6 875, 00 грн. Податковий кредит з податку на додану вартість на підставі вказаної операції позивачем не формувався.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

9. Наведені у касаційній скарзі доводи відповідача дублюють аргументи акта перевірки, заперечень на позовну заяву та апеляційної скарги.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

10. Податковий кодекс України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин):

10.1. Пункт 44.1 статті 44.

Для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

10.2. Пункт 44.2 статті 44.

Для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування..

10.3. Підпункт 134.1.1 пункту 134.1 статті 134.

Об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:зменшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

10.4. Пункт 135.1 статті 135.

Базою оподаткування є грошове вираження об'єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

10.5. Пункт 198.1 статті 198.

До податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

10.6. Пункт 198.2 статті 198.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

10.7. Пункт 198.3 статті 198.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

10.8. Пункт 198.6 статті 198.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

11. Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»:

11.1. Стаття 1.

11.1.1. Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

11.1.2. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

11.2. Частина перша статті 9.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

12. Правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування сум витрат та податкового кредиту виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції.

13. Водночас наведені вище норми податкового законодавства у взаємозв'язку з приписами законодавства з питань бухгалтерського обліку та звітності визначають окремі випадки, за яких неможливе формування витрат та податкового кредиту, зокрема, це: непов'язаність здійсненої операції (понесених витрат) з господарською діяльністю покупця (придбання товарів/послуг без мети їх використання у господарській діяльності); фіктивність операцій/нездійснення оподатковуваних операцій; видача податкової накладної особою, яка не є платником податку на додану вартість; відсутність у платника податків юридично значимих первинних документів.

14. Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

15. Відповідно до вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час вирішення спору судом першої інстанції) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податкові зобов'язання, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції до 15 грудня 2017 року), в силу яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

16. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).

17. У ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій було надано належну оцінку доказам, наданих позивачем, що спростовують позицію контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства щодо заниження податкових зобов'язань. Зокрема судами досліджено первинні документи, які згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України є підставою для податкового обліку та містять відомості, що у повній мірі відображають суть господарських операцій та підтверджують їх фактичне здійснення.

18. Так, застосовуючи правила оподаткування при оцінці господарських операцій між позивачем та його контрагентами, судові інстанції встановили, що вони є реальними та підтверджуються долученими Товариством до матеріалів справи належним чином оформленими копіями документів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку та які містять достатні дані про зміст господарської операції та її учасників, підтверджують фактичність здійснення такої операції, а також господарський характер понесених за нею витрат.

19. Контролюючим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об'єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

20. Отже, в ході розгляду справи платником податків з огляду на приписи процесуального закону, що діяв на момент прийняття оскаржуваного рішення, підтверджено належними та допустимими доказами правомірність формування витрат та податкового кредиту за реально вчиненими господарськими операціями.

21. Касаційний суд погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що відповідачем - суб'єктом владних повноважень, на якого положеннями частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, в ході розгляду справи не надано будь-яких належних та допустимих доказів, не доведено наявності обставин та підстав, які б свідчили про порушення позивачем податкового законодавства та наявність яких би призводила до невизнання права позивача на формування відповідних податкових вигод.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

22. Згідно із статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

23. Враховуючи встановлені обставини справи, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що позивач має та надав суду відповідні належно оформлені первинні документи, які в сукупності беззаперечно свідчать про факт вчинення господарських операцій, натомість доводи контролюючого органу не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

24. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд, враховуючи норми Податкового кодексу України, дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення.

25. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

26. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної фіскальної служби в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2017 року у справі №815/3741/16 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.С. Пасічник

І.А. Васильєва

В.П. Юрченко,

Судді Верховного Суду