Справа № 826/6878/18
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2018-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2018 року № 826/6878/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві

про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі по тексту - відповідач), в якому просиnm:

- визнати протиправними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо неправильного нарахування позивачеві призначеної пенсії та відмови у її перерахуванні;

- зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до частини 12 статті 20 Закону України «Про статус народного депутата» (в редакції, чинній на дату призначення пенсії) в розмірі 60 відсотків від заробітної плати працюючого нині народного депутата України на підставі довідки першого заступника керівника Апарату Верховної Ради України від 11 квітня 2018 року №15/13-539 (76431) та Роз'яснення Комітету з питань Регламенту та організації роботи Верховної Ради України від 09 червня 2017 року №04-31/10-431 (136020);

- зобов'язати відповідача виплатити позивачеві різницю між перерахованою та отриманою пенсією за період часу з 20 травня 2015 року і до моменту перерахунку пенсії;

- провести індексацію втрачених доходів у зв'язку із затримкою та невиплатою пенсії з вини відповідача на час набрання рішенням суду законної пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є народним депутатом України 1-го скликання (березень 1990 року - квітень 1994 року).

01 жовтня 2017 року, 15 лютого 2018 року та 24 квітня 2018 року він звертався до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо перерахунку пенсії за інвалідністю відповідно до Закону України «Про статус народного депутата України» у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати працюючих народних депутатів.

Листом від 01 жовтня 2017 року відповідач визначив розмір заробітної плати для обчислення пенсії як 6 109,00 грн, а листом від 27 лютого 2018 року №3497/14/Ш-366 відмовив позивачу у перерахунку пенсії з підстав того, що чинним законодавством України не передбачено право позивача щодо проведення такого перерахунку.

Аналогічні підстави для відмови, як вказано у позовній заяві, містяться й у листі відповідача від 26 квітня 2018 року №1260/08.

Вважаючи відмову відповідача у проведенні перерахунку призначеної пенсії протиправною, позивач звернувся до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач у відзиві на позовну заяву послався на те, що ОСОБА_1 з 20 травня 2015 року отримує пенсію відповідно до Закону України «Про статус народного депутата України». До заяви про призначення пенсії позивач додав довідку Управління справами апарату Верховної Ради України від 13 січня 2015 року №9-1-12/17, в якій зазначено, що його заробітна плата становить 6109,00 грн.

На підставі наданих позивачем документів розраховано розмір його пенсії виходячи із 60% посадового окладу 6109,00 грн - 3665,40 грн, пенсія за особливі заслуги перед Україною у розмірі 30% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з 15 січня 2015 року - 435,60 грн, з 01 жовтня 2017 року - 1452,00 грн, тому, на думку відповідача, останнім правильно обраховано розмір призначеної пенсії у травні 2015 року.

Відповідач також зазначив, що позивачем до заяви про призначення пенсії не додавалась довідка від 11 квітня 2018 року №15/13-539(76431), а тому органом Пенсійного фонду України здійснено обрахування розміру пенсії на підставі довідки від 13 січня 2015 року №9-1-12/17.

На час звернення ОСОБА_1 із заявами про перерахунок пенсії 01 жовтня 2017 року, 15 лютого 2018 року та 24 квітня 2018 року у відповідача, як вказано у відзиві на позовну заяву, були відсутні підстави для проведення такого перерахунку, оскільки з 01 жовтня 2017 року пенсійне забезпечення народних депутатів здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Крім того, відповідач також послався на пропуск строку звернення позивача до адміністративного суду з позовною вимогою щодо здійснення перерахунку пенсії з 20 травня 2015 року.

Не погоджуючись з доводами, викладеними у відзиві на позовну заяву, позивач надав відповідь на відзив, в якій вказав, що відповідачем неправильно обраховано розмір пенсії у 2015 році, зокрема, розмір пенсії обраховувався виходячи лише з посадового окладу працюючого народного депутата України, а не із заробітної плати, складовими якої є посадовий оклад з усіма доплатами та надбавками, у зв'язку з чим, на думку позивача, розмір призначеної йому пенсії підлягає перерахунку.

Крім того, позивач зазначив, що фактично він дізнався про порушення своїх прав після ознайомлення на початку лютого 2018 року із Роз'ясненням Комітету з питань Регламенту та організації роботи Верховної Ради України від 09 червня 2017 року №04-31/10-431 (136020), а тому вважає, що строки звернення до адміністративного суду з вказаною позовною заявою ним пропущені не були.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 травня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 листопада 2018 року замінено відповідача Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві його правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 20 травня 2015 року перебуває на обліку у органах Пенсійного фонду України та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про статус народного депутата України».

З наданої суду копії довідки Апарату Верховної Ради України для обчислення пенсії народному депутату України першого скликання Верховної Ради України №9-1-12/17 від 13 січня 2015 року, виданої ОСОБА_1, вбачається, що відповідно до статті 33 Закону України «Про статус народного депутата України», Постанови Кабінету Міністрів України від 30 червня 2005 року за №510 «Про оплату праці керівних працівників державних органів», Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» від 31 липня 2014 року №1622-VII та Розпорядження Голови Верховної Ради України №581 від 20 серпня 2014 року заробітна плата члена Комітету на січень 2015 року становить 6 109,00 грн. на місяць, в тому числі посадовий оклад - 6 109,00 грн. Вказана довідка видана позивачу для подання за місцем проживання для оформлення пенсії відповідно до статті 20 Закону України «Про статус народного депутата України».

На підставі вказаної довідки, як встановлено судом та не заперечується сторонами у справі, позивачу з 20 травня 2015 року обраховано розмір пенсії, який становить 3665,00 грн.

У відповідності до копії розрахунку заробітку для обчислення пенсії від 01 жовтня 2017 року Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, пенсія ОСОБА_1 обчислюється з розміру середньомісячного фактичного заробітку, який становить 6 109,00 грн.

З наданої суду копії Розпорядження №877243 від 26 січня 2018 року вбачається, що розмір пенсії позивача становить 3665,40 грн, підвищення за особливі заслуги перед Україною з 15 січня 2015 року 435,60 грн, з 01 жовтня 2017 року - 1452,00 грн.

15 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві із заявою про перерахунок пенсії, відповідно до якої просив перерахувати призначену йому пенсію відповідно до пункту 12 статті 20 Закону України «Про статус народного депутата України» починаючи з травня 2015 року по теперішній час.

Листом від 27 лютого 2018 року №3497/14/Ш-366 Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві повідомило ОСОБА_1 про відсутність правових підстав для перерахунку призначеної йому пенсії.

Листом від 19 квітня 2018 року №1194/14 Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві повідомило ОСОБА_1 про те, що останньому призначено пенсію по інвалідності ІІ внаслідок загального захворювання, яка розрахована за нормами статті 20 Закону України «Про статус народного депутата України» з 20 травня 2015 року. Розрахунок пенсії проведено в розмірі 60% від окладу на підставі трудової книжки, посвідчення народного депутата України, довідки про посадовий оклад, яка видана апаратом Верховної Ради України від 13 січня 2015 року №9-1-12/17.

Як вбачається з наданої суду довідки про заробітну плату працюючого народного депутата України - члена комітету Верховної Ради України від 11 квітня 2018 року №15/13-539 (76431), заробітна плата працюючого народного депутата України - члена комітету Верховної Ради України з урахуванням всіх доплат та надбавок до посадового окладу, з якої сплачувався єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, становила:

з 01 квітня 2015 року - 6 109,00 грн. Підстава: розпорядження Голови Верховної Ради України від 16 квітня 2015 року №558 «Про оплату праці народних депутатів України у 2015 році»;

з 15 квітня 2016 року - 17 425,00 грн. Підстава: розпорядження Голови Верховної Ради України від 14 квітня 2016 року №201-к «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Голови Верховної Ради України» та розпорядження Голови Верховної Ради України від 09 вересня 2005 року №1145 «Про оплату праці народних депутатів України»;

з 01 жовтня 2017 року - 32 000,00 грн. Підстава: розпорядження Голови Верховної Ради України від 20 грудня 2017 року №850-к «Про оплату праці народних депутатів України у 2017 році», Постанова Верховної Ради України від 07 грудня 2017 року №2240-VIII «Про фінансове забезпечення діяльності народних депутатів України»;

з 01 січня 2018 року - 35 240,00 грн. Підстава: розпорядження Голови Верховної Ради України від 17 січня 2018 року №31-к «Про оплату праці народних депутатів України у 2018 році», Постанова Верховної Ради України від 07 грудня 2017 року №2240-VIII «Про фінансове забезпечення діяльності народних депутатів України».

У вказаній довідці зазначено, що вона видається народному депутату України першого скликання (1990-1994 рр.) ОСОБА_1 для подання за місцем вимоги.

Судом також встановлено, що після отримання вказаної довідки від 11 квітня 2018 року №15/13-539 (76431), ОСОБА_1 24 квітня 2018 року звернувся до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві із заявою про перерахунок пенсії у зв'язку зі збільшенням заробітної плати працюючим народним депутатам згідно Закону України «Про статус народного депутата України».

Листом від 26 квітня 2018 року №1260/08 Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві повідомило ОСОБА_1 про відмову в такому перерахунку, а також зазначило, що відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213 від 02 березня 2015 року у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про статус народного депутата України», тому у період з 01 червня 2015 року по 03 жовтня 2017 року перерахунки пенсій народним депутатам не передбачені.

З 03 жовтня 2017 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148-08 від 03 жовтня 21017 року, яким внесено зміни до статті 20 Закону України «Про статус народного депутата України», де передбачено, що пенсійне забезпечення народних депутатів здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тобто правових підстав для проведення перерахунку пенсій у зв'язку зі збільшенням заробітної плати працюючим депутатам не передбачено.

Крім того, у листі зазначено, що у зв'язку з відсутністю механізму проведення перерахунку пенсій народному депутату, відсутні й підстави для збільшення розміру пенсії за наявною довідкою про заробітну плату.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з наступного.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач перебував на обліку в Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в міста Києві.

Згідно з частиною 12 статті 20 Закону України «Про статус народного депутата України» від 17 листопада 1992 року № 2790-XII, в редакції чинній на момент призначення позивачу пенсії (далі по тексту - Закон України від 17 листопада 1992 року № 2790-XII), після досягнення чоловіками 62 років і жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а також у разі визнання інвалідом I або II групи народному депутату призначається пенсія в розмірі 60 відсотків суми місячної заробітної плати працюючого народного депутата з урахуванням всіх доплат та надбавок до посадового окладу, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Нарахування пенсії здійснюється із суми заробітної плати, що складається з посадового окладу з урахуванням усіх доплат та надбавок працюючого народного депутата на момент призначення пенсії.

У відповідності до частини 1 статті 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі по тексту - Закон України від 09 липня 2003 року №1058-IV) заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно з частиною 4 статті 45 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-IV, перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:

у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;

у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Частиною 5 цієї ж статті передбачено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Тобто, необхідними умовами для перерахунку пенсії є відповідна заява та документи, подані пенсіонером щодо розміру місячного заробітку за відповідною посадою станом на час звернення за перерахунком пенсії. При цьому, такий перерахунок має здійснюватися, виходячи із норм законодавства, які були чинними на момент призначення пенсії.

У відповідності до Розпорядження Голови Верховної Ради України від 09 вересня 2005 року №1145 «Про оплату праці народних депутатів України» народним депутатам України установлено з 01 вересня 2005 року посадові оклади, відповідні надбавки та щомісячну премію з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати.

З копії додатку до Розпорядження Голови Верховної Ради України від 09 вересня 2005 року №1145 «Розрахунок заробітної плати народних депутатів України» вбачається, що складовими заробітної плати народного депутата України - члена комітету є посадовий оклад - 6 109,00 грн, доплата по коефіцієнту І рангу - 160,00 грн, особливий характер роботи та інтенсивності праці 100% - 6 269,00 грн, премія 80% - 4 887,00 грн, а всього 17 425,00 грн.

Між тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 31 липня 2014 №1622-VII внесено зміни до Закону України «Про Державний бюджет на 2014 рік» від 16 січня 2014 року №719-VII, які набрали чинності 03 серпня 2014 року, зокрема, статтю 32 Закону України «Про Державний бюджет на 2014 рік» викладено в такій редакції: «Установити, що членам Кабінету Міністрів України, керівникам центральних органів виконавчої влади та інших державних органів (крім органів, підрозділи яких беруть участь у проведенні антитерористичної операції), народним депутатам України до завершення антитерористичної операції місячна заробітна плата нараховується лише в розмірі посадового окладу».

Вказані зміни до Закону України «Про Державний бюджет на 2014 рік» від 16 січня 2014 року №719-VII в частині встановлення розміру заробітної плати народним депутатам України неконституційними не визнавались та на момент призначення позивачу пенсії (20 травня 2015 року) були чинними.

При цьому, Законом України «Про внесення змін до додатка № 3 до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» щодо державної підтримки державних вугледобувних підприємств» від 31 березня 2016 року № 1063-VIII статтю 32 Закону України «Про Державний бюджет на 2014 рік» від 16 січня 2014 року №719-VII визнано такою, що втратила чинність з 15 квітня 2016 року.

Так, Розпорядженням Голови Верховної Ради України від 14 квітня 2016 року №201-к «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Голови Верховної Ради України» доручено забезпечити виплату заробітної плати народним депутатам України та встановити місячний фонд оплати праці помічників-консультантів народного депутата України відповідно до Постанови Верховної Ради України від 20 квітня 2000 року № 1679-III та розпорядження Голови Верховної Ради України від 09 вересня 2005 року № 1145.

Наведене дозволяє суду дійти висновку про те, що починаючи з 15 квітня 2016 року заробітна плата народного депутата України складала 17 425,00 грн.

Постановою Верховної Ради України «Про фінансове забезпечення діяльності народних депутатів України» від 07 грудня 2017 року №2240 - VIII встановлено розмір посадових окладів народних депутатів України на рівні посадових окладів членів Кабінету Міністрів України виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, згідно з додатком, зокрема, посадові оклади народних депутатів України визначаються в прожиткових мінімумах, встановлених для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в таких розмірах: член комітету Верховної Ради України - 10,0.

Відповідно до додатку до Розпорядження Голови Верховної Ради України «Про оплату праці народних депутатів України у 2017 році» від 20 грудня 2017 року місячна заробітна плата народного депутата України - члена Комітету з 01 жовтня 2017 року встановлена у наступному розмірі: посадовий оклад - 16 000,00 грн, надбавка за інтенсивність 100% - 16 000,00 грн та дорівнює 32 000,00 грн.

Згідно з Розпорядженням Голови Верховної Ради України №31-к від 17 січня 2018 року «Про оплату праці народних депутатів України у 2018 році» місячна заробітна плата народного депутата України - члена Комітету з 01 січня 2018 року встановлена у наступному розмірі: посадовий оклад - 17 620,00 грн, надбавка за інтенсивність 100% - 17 620,00 грн та дорівнює 35 240,00 грн.

Як вже зазначалося судом, з матеріалів справи вбачається, що пенсія ОСОБА_1 на підставі статті 20 Закону України «Про статус народного депутата України» призначена 20 травня 2015 року, тобто в період дії положень статті 32 Закону України «Про Державний бюджет на 2014 рік» від 16 січня 2014 року №719-VII, якою встановлено, що місячна заробітна плата народного депутата України нараховується лише в розмірі посадового окладу, який становив 6 109,00 грн.

Крім того, суд звертає увагу, що позивачем не оспорюється той факт, що ним до заяви про призначення пенсії у травні 2015 року до органу Пенсійного фонду України додано довідку Управління справами Апарату Верховної Ради України №9-1-12/17 від 13 січня 2015 року, відповідно до якої заробітна плата члена Комітету на січень 2015 року становить 6 109,00 грн на місяць та складається з посадового окладу у цьому розмірі.

Суд не приймає до уваги твердження позивача в тій частині, що при призначенні пенсії відповідачем не враховано положення частини 12 статті 20 Закону України «Про статус народного депутата України», в якій зазначено, що нарахування пенсії здійснюється із суми заробітної плати, що складається з посадового окладу з урахуванням усіх доплат та надбавок працюючого народного депутата на момент призначення пенсії, оскільки відповідно до норм діючого на момент призначення пенсії ОСОБА_1 законодавства заробітна плата народного депутата України складалася саме з посадового окладу у розмірі 6 109,00 грн, а будь - яких інших доплат або надбавок її складові не містили.

Більш того, суд вважає за доцільне зазначити, що жодних відомостей про скасування або визнання недійсною вказаної вище довідки Управління справами Апарату Верховної Ради України №9-1-12/17 від 13 січня 2015 року матеріали справи не містять.

Наведене в сукупності свідчить про те, що при обчисленні розміру пенсії ОСОБА_1 відповідач діяв у порядку та спосіб, визначені законодавством України та в межах своїх повноважень, а тому правові підстави для визнання протиправними дій відповідача щодо неправильного нарахування призначеної пенсії ОСОБА_1 з 20 травня 2015 року по 15 квітня 2016 року відсутні.

Як вже зазначалося судом, 24 квітня 2018 року позивач звернувся до відповідача із повторною заявою про перерахунок пенсії, до якої додав, у тому числі, довідку про заробітну плату працюючого народного депутата України - члена комітету Верховної Ради України від 11 квітня 2018 року №15/13-539 (76431). Так, відмовляючи позивачу листом від 26 квітня 2018 року № 1260/08 у здійсненні перерахунку пенсії відповідач послався на положення пункту 5 Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII, зазначивши про відсутність підстав для перерахунку пенсії з 01 червня 2015 року по 03 жовтня 2017 року у зв'язку з відсутністю механізму проведення перерахунку пенсій народним депутатам та відсутністю підстав для збільшення розміру пенсії за наявною довідкою про заробітну плату, а також послався на те, що з 03 жовтня 2017 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року №2148-08.

Так, пунктом 5 Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII встановлено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Між тим, суд звертає увагу, що відсутність механізму проведення перерахунку пенсій народним депутатам не може бути підставою для позбавлення позивача права на проведення перерахунку призначеної йому пенсії, а тому посилання відповідача на вказані норми законодавства України при відмові позивачу у здійсненні такого перерахунку є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах законодавства України.

При цьому, суд не приймає доводи позивача в частині застосування до спірних правовідносин за аналогією рішення Конституційного Суду України №4-рп/2016 від 08 червня 2016 року, оскільки висновки Конституційного Суду України в цьому рішенні жодним чином не стосуються правового статусу позивача та до нього не застосовуються вимоги Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Також, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII частину 12 статті 20 Закону України «Про статус народного депутата України» викладено в новій редакції, а саме: «Пенсійне забезпечення народних депутатів здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Суд звертає увагу, що відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Крім того, суд звертає увагу, що право на перерахунок пенсії надано позивачу з моменту призначення пенсії, у тому числі, й на підставі діючого на той час законодавства, а тому не може бути обмежене чи скасоване при прийнятті нових законів чи інших нормативно-правових актів, оскільки це б суперечило статті 22 Конституції України.

Суд вважає за необхідне зазначити, що новий порядок призначення та виплати пенсій, встановлений вказаним вище законом не може поширюватися на осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності цим законом. Більш того, зміни внесені до вказаної статті стосуються саме призначення пенсії, а не її перерахунку.

Також, у відзиві на позовну заяву відповідач послався й на те, що згідно з підпунктом 13 пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року №3668-VI абзац 1 частини 12 статті 20 Закону України «Про статус народного депутата України» викладено у новій редакції: «Після досягнення чоловіками 62 років і жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а також у разі визнання інвалідом I або II групи народному депутату призначається пенсія в розмірі 80 відсотків суми місячної заробітної плати працюючого народного депутата з урахуванням всіх доплат та надбавок до посадового окладу, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Нарахування пенсії здійснюється із суми заробітної плати, що складається з посадового окладу з урахуванням усіх доплат та надбавок працюючого народного депутата на момент призначення пенсії» та на те, що Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не передбачено такої підстави для перерахунку пенсії, як збільшення заробітної плати народного депутата України.

Проте, суд звертає увагу, що положення абзацу 1 частини 12 статті 20 Закону України «Про статус народного депутата України» регулюють саме підстави для призначення пенсії, а не для її перерахунку в подальшому, у разі виникнення в особи такого права, а тому не можуть бути підставою для відмови у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1

Інших обґрунтувань на підтвердження відсутності підстав для перерахунку позивачу пенсії відповідачем наведено не було.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 в частині зобов'язання Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до частини 12 статті 20 Закону України «Про статус народного депутата» (в редакції, чинній на дату призначення пенсії) в розмірі 60 відсотків від заробітної плати працюючого нині народного депутата України на підставі Роз'яснення Комітету з питань Регламенту та організації роботи Верховної Ради України від 09 червня 2017 року №04-31/10-431 (136020), суд вважає за необхідне відмовити у їх задоволенні, оскільки діючим законодавством України не передбачено такої підстави для проведення перерахунку, як Роз'яснення Комітету з питань Регламенту та організації роботи Верховної Ради України, які носять інформаційний характер та не є нормативно - правовим актом.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 в частині зобов'язання відповідача здійснити виплату різниці між перерахованою та отриманою пенсією з 20 травня 2015 року і до моменту перерахунку, а також провести індексацію втрачених доходів у зв'язку із затримкою пенсії з вини відповідача, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає за необхідне зазначити, що право позивача щодо перерахунку пенсії з 15 квітня 2016 року з нарахуванням компенсації втрати частини доходів є абсолютним в силу закону та не може бути обмежено будь - яким строком, а тому підлягає обов'язковому виконанню з боку органів Пенсійного фонду України. При цьому, зобов'язання на підставі судового рішення відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу само по собі передбачає виплату заборгованості по ній без обмеження строком, а тому додаткового встановлення судовим рішенням не потребується.

Крім того, суд не приймає до уваги посилання відповідача на пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду з позовною заявою з огляду на те, що позивачем доведено, а судом встановлено, що про порушення своїх прав ОСОБА_1 дізнався після отримання відмови органу Пенсійного фонду України в перерахунку раніше призначеної пенсії.

Більш того, згідно з частиною 2 статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV, нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, позивачем надано суду достатні документальні докази, якими підтверджується протиправні дії відповідача в частині не здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 15 квітня 2016 року, в той час, як відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до частини 5 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки матеріали справи не містять доказів понесення сторонами судових витрат, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат та компенсації судових витрат за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку пенсії, починаючи з 15 квітня 2016 року.

3. Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки Апарату Верховної Ради України від 11 квітня 2018 року №15/13-539 (76431) з 15 квітня 2016 року з урахуванням висновків суду у даній адміністративній справі.

4. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко