Справа № 804/3200/18
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2018-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2018 року Справа № 804/3200/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіКонєвої С.О.
при секретарі судового засіданняЗіненко А.О.
за участю представників сторін:
від позивача: від відповідача: Федькевич Г.В., Волосожар Г.В., Лактіонова Л.О. Немченко К.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Дніпровський коксохімічний завод" до Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 01.02.2018р., -

ВСТАНОВИВ:

03.05.2018р. Приватне акціонерне товариство "Дніпровський коксохімічний завод" звернулося з адміністративним позовом до Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби та, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 25.05.2018р., просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача № (форма «В1») від 01.02.2018р. щодо завищення суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку на суму 3833333,33 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 958333,25 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що в період з 15.12.2017р. по 09.01.2018р. посадовими особами відповідача була проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача з питань перевірки формування від'ємного значення податку на додану вартість по декларації з податку на додану вартість за жовтень 2017 року та складено акт №6/28-10-46-12-05393085 від 16.01.2018р. за висновками якого було встановлено порушення п.44.1 ст.44, п.200.1, абз. «б» п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України та п.п.4 п.5 розд.V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016р. №21, що призвело до завищення позивачем суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку на суму 3833333 грн. На підставі висновків вказаного акту перевірки, контролюючим органом прийнято оспорюване податкове повідомлення-рішення № від 01.02.2018р., яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 3833333,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у сумі 958333,25 грн. Позивач вважає висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки такими, що не відповідають чинному законодавству, а прийняте на їх підставі оспорюване податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки висновок про порушення позивачем норм податкового законодавства зроблено контролюючим органом на підставі того, що під час проведення перевірки позивачем не були надані первинні документи та не підтверджено фактичне здійснення господарських операцій по взаємовідносинам з ПрАТ «Запоріжкокс», проте, позивачем у ході проведення перевірки були надані контролюючому органу всі первинні документи, які підтверджують факт реальності господарських операцій. При цьому, позивач вказує на те, що в акті перевірки відсутні будь-які посилання на складання акту «про ненадання до перевірки копій документів», складання якого передбачено у разі відмови платника податків надати копії документів посадовій особі контролюючого органу відповідно до п.85.6 ст.85 Податкового кодексу України, що свідчить про надання позивачем в ході проведення перевірки всіх необхідних документів в підтвердження взаємовідносин між позивачем та ПрАТ «Запоріжкокс». У відповіді на відзив від 26.06.2018р., позивач зазначає, що у графі «звітний (податковий період), у якому виникло значення, місяць» рядка 6 таблиці 2 додатку 3 до декларації з податку на додану вартість за жовтень 2017 року наявна помилка (описка), а саме: зазначено 9 замість 8, що і слугувало прийняттю оспорюваного податкового повідомлення-рішення, проте, на думку позивача, вказана обставина не може бути підставою для відмови у бюджетному відшкодуванні заявленої суми, враховуючи підтвердження первинними документами факту здійснення господарської операції, а тому сума в розмірі 3833333,33 грн., яка на законних підставах була віднесена до складу податкового кредиту у попередніх податкових періодах та належним чином відображена у податковій звітності, була правомірно включена до розрахунку суми бюджетного відшкодування за період серпень 2017 року. В обґрунтування своєї правової позиції позивач посилається на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва та Київського апеляційного адміністративного суду.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, у письмових запереченнях просив у задоволенні адміністративного позову позивача відмовити у повному обсязі посилаючись на те, що відповідачем було проведено позапланову виїзну перевірку з питань формування позивачем від'ємного значення ПДВ по декларації з ПДВ за жовтень 2017 року, за висновками якої було встановлено порушення позивачем п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198, п.201.1 ст.200, абз. «в» п.200.4 ст.200, п.44.1 ст.44, абз. «б» п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України та п.п.4 п.5 розд.V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016р. №21, а саме: позивачем включено до рядка 6 Таблиці 2 Додатку 3 до податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2017 року постачальника - ПрАТ «Запоріжкокс» по якому визначено звітний (податковий) період, у якому виникло від'ємне значення вересень 2017 року та сума від'ємного значення 3833333,00 грн., проте, згідно даних ЄРПН податкові накладні виписані ПрАТ «Запоріжкокс» на адресу позивача за вересень 2017 року відсутні, а згідно Додатку 5 до податкової декларації з ПДВ за вересень 2017 року позивачем у розділі ІІ Податковий кредит операції з придбання у ПрАТ «Запоріжкокс» не задекларовані. При цьому, представник відповідача зазначає, що надане під час перевірки платіжне доручення №4019 від 31.08.2017р. не підтверджує перерахування грошових коштів на адресу ПрАТ «Запоріжкокс» у вересні 2017 року, як це заявлено у додатку 3 декларації з ПДВ за жовтень 2017 року, а на запит контролюючого органу позивачем не надано документів, які б могли підтвердити задекларовану сплату постачальнику ПрАТ «Запоріжкокс» у вересні 2017 року. Враховуючи викладене, представник відповідача вважає, що висновки контролюючого органу стосовно фактів порушень позивачем відповідають нормам податкового законодавства та є правомірними, а отже, оспорюване податкове повідомлення-рішення винесене відповідно до норм чинного законодавства (а.с.228-230 том 1).

У підготовчому засіданні 02.07.2018р. за згодою сторін було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.07.2018р. у відповідності до вимог ст.183 Кодексу адміністративного судочинства України.

У судовому засіданні оголошувалася перерва до 10.08.2018р.

Судом у ході судового розгляду справи встановлені наступні обставини у справі.

Приватне акціонерне товариство «Дніпровський коксохімічний завод» 19.04.1996р. зареєстровано як юридична особа за адресою: Дніпропетровська область, місто Кам'янське, Південний район, вул. Колеусівська, буд.1 перебуває на обліку у Дніпропетровському управлінні Офісу великих платників податків ДФС, що підтверджується витягом з ЄДРПОУ, наявним в матеріалах справи (а.с. 140-141 том 1).

20.11.2017р. Приватне акціонерне товариство «Дніпровський коксохімічний завод» подало податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2017 року з додатками, при цьому, у Таблиці 2 Додатку 3 до вказаної податкової накладної зазначено, зокрема, від'ємне значення з податку на додану вартість у розмірі 3833333,00 грн., що виникло у «9» місяці 2017 року із постачальником «49» - ПрАТ «Запоріжкокс», що підтверджується копіями вказаної податкової декларації, квитанції №2, Додатку №3 до зазначеної податкової декларації (а.с.60-62, 67-68, 187-188, 193-194, 204, 241-242 том 1).

У період з 15.12.2017р. по 09.01.2018р. контролюючим органом була проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача з питань перевірки формування від'ємного значення податку на додану вартість по декларації податку на додану вартість за жовтень 2017 року, за результатами якої складено акт №6/28-10-46-12-05393085 від 16.01.2018р. за висновками якого було встановлено порушення позивачем, зокрема, п.44.1 ст.44, п.200.1, абз. «б» п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України та п.п.4 п.5 розд.V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016р. №21, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.01.2016р. за №159/28289, із змінами і доповненнями, що призвело до завищення позивачем суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку на суму 3833333,00 грн. (а.с.10-21 том 1).

На підставі вищевказаного акту перевірки, контролюючим органом 01.02.2018р. було прийнято оспорюване податкове повідомлення-рішення № форми «В1» за яким позивачеві зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану на додану вартість на суму 3833333,33 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 958333,25 грн. (а.с. 9, 154-155, 165-166 том 1).

Вказане податкове повідомлення-рішення було оскаржено позивачем у адміністративному порядку, проте, рішенням Державної фіскальної служби України №13119/6/99-99-11-01-02-25 від 16.04.2018р. його було залишено без змін, а скаргу - без задоволення (а.с.38-41 том 1).

Позивач оспорює вищевказане податкове повідомлення-рішення, просить визнати його протиправним і скасувати посилаючись на те, що висновок про порушення позивачем норм податкового законодавства зроблено контролюючим органом на підставі того, що під час проведення перевірки позивачем не були надані первинні документи та не підтверджено фактичне здійснення господарських операцій по взаємовідносинам з ПрАТ «Запоріжкокс», проте, позивачем у ході проведення перевірки були надані контролюючому органу всі первинні документи, які підтверджують факт реальності господарських операцій, а також і на те, що помилкове зазначення у графі «звітний (податковий період), у якому виникло значення, місяць» рядка 6 таблиці 2 додатку 3 до декларації з податку на додану вартість за жовтень 2017 року 9 (вересень) замість 8 (серпень) не може бути підставою для відмови у бюджетному відшкодуванні заявленої суми, враховуючи підтвердження первинними документами факту здійснення господарської операції, а тому сума в розмірі 3833333,33 грн., яка на законних підставах була віднесена до складу податкового кредиту у попередніх податкових періодах та належним чином відображена у податковій звітності, була правомірно включена до розрахунку суми бюджетного відшкодування за період серпень 2017 року.

Заслухавши представників позивача та відповідача, які брали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення позовних вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 ст.200 Податкового кодексу України визначено, що при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.200.7 ст.200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Форма та порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість затверджено наказом Міністерства фінансів України №21 від 28.01.2016р., зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за N 159/28289 (далі - Порядок №21).

Пунктом 5 розділу V Порядку №21 визначено, що якщо в результаті розрахунку значення різниці між сумою податкових зобов'язань (рядок 9) і податкового кредиту (рядок 17) отримано від'ємне значення, то заповнюється рядок 19 декларації.

З рядка 19 визначається сума перевищення від'ємного значення над сумою, обчисленою відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації. Визначена сума вказується у рядку 19.1 та зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21).

У разі якщо сума від'ємного значення (рядок 19) менша або дорівнює сумі, обчисленій відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації, рядок 19.1 не заповнюється.

Сума від'ємного значення, що не перевищує суми, обчисленої відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації (рядок 19 - рядок 19.1), зазначається у рядку 20.

Сума від'ємного значення (рядок 20 у декларації):

- зараховується у зменшення суми податкового боргу, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до Кодексу) (відображається у рядку 20.1);

- підлягає бюджетному відшкодуванню (відображається у рядку 20.2): на рахунок платника у банку (відображається у рядку 20.2.1) та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України (відображається у рядку 20.2.2).

Платники податку, які відповідно до статті 200 розділу V Кодексу мають право на бюджетне відшкодування податку на додану вартість, здійснюють розрахунок бюджетного відшкодування та додають до декларації (Д3) (додаток 3) та (Д4) (додаток 4).

Розшифровка суми податку, фактично сплаченої у попередніх та звітному (податкових) періодах постачальникам товарів/послуг або до Державного бюджету України здійснюється в Таблиці 2 Додатка 3 до декларації. В таблиці зазначається індивідуальний податковий номер контрагента, за рахунок якого виникла сума від'ємного значення, виходячи з хронології її виникнення, починаючи зі звітного періоду, який є найближчим до дати подання декларації (найновіший звітний період) та закінчуючи найбільш давнім звітним періодом.

Так, як вбачається з матеріалів справи, 07.10.2016р. між позивачем та ПрАТ «Запоріжкокс» (ІПН 49) було укладено договір поставки продукції №32227/461 щодо поставки концентрату вугільного, що підтверджується його копією (а.с.142-149 том 1).

31.08.2018р. позивачем була здійснена оплата ПрАТ «Запоріжкокс» за вугільний концентрат згідно вищевказаного договору у загальній сумі 23000000,00 грн., в т.ч. ПДВ - 3833333,33 грн., що підтверджується копією виписки по рахунку за 31.08.2017р. та копією платіжного доручення №4019 від 31.08.2018р. (а.с.57-59, 205-208 том 1).

20.11.2017р. позивачем була подана до контролюючого органу податкова декларація з податку на додану вартість за жовтень 2017 року, де у рядку 20.2.1 якої зазначено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку 310000000 грн., що підтверджується змістом її копії (а.с.61-62 том 1).

При цьому, зі змісту Таблиці №2 Додатку №3 до наведеної декларації - «Розрахунок бюджетного відшкодування" - вбачається, що позивачем вказано у ній місяць у якому виникло від'ємне значення, що підлягає відшкодуванню по взаємовідносинах позивача з ПрАТ «Запоріжкокс» на суму 3833333,33 грн. не у «8» місяці (серпень 2017 року), а у «9» місяці, тобто у вересні 2017 року (а.с.67-68 том 1).

Проте, у ході судового розгляду справи судом встановлено із вищедосліджених первинних бухгалтерських документів щодо перерахування коштів позивачем на користь ПрАТ «Запоріжкокс» (платіжне доручення №4019 від 31.08.2018р.), що від'ємне значення, яке підлягає бюджетному відшкодуванню виникло у позивача не за 9 місяць (вересень 2017 року), а за 8 місяць, тобто за серпень 2017 року, що підтверджується копіями бухгалтерських документів та не спростовано представником відповідача (а.с.57-59, 142-149, 205-208 том 1).

Як пояснили представники позивача в судовому засіданні, від'ємне значення, яке підлягає бюджетному відшкодуванню, дійсно виникло у 8 місяці, тобто у серпні 2017 року, проте, при складанні Додатку 3 у Таблиці 2 посадовою особою позивача помилково зазначено «9» (вересень) місяць, замість «8» (серпень) місяця 2017 року (а.с.67 том 1).

За викладених обставин, суд приходить до висновку, що допущена позивачем помилка при зазначенні звітного (податкового) періоду, у якому виникло від'ємне значення, у Додатку 3 до податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2017 року не потягло за собою помилкове визначення суми податку, фактично сплаченої у попередніх та звітному (податковому) періодах постачальниками товарів/послуг до Державного бюджету України у жовтні 2017 року, що свідчить про безпідставність зменшення відповідачем суми бюджетного відшкодування та застосування штрафних (фінансових) санкцій за спірним податковим повідомленням-рішенням.

Зазначеної правової позиції дотримується і Верховний Суд у своїй постанові від 12.06.2018р. у справі №812/1294/17.

Згідно ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Представником відповідача у ході судового розгляду справи не доведено належними і допустимими доказами правомірність прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішень з урахуванням обставин справи, встановлених судом, доказів наданих позивачем, які представником відповідача не спростовані жодними доводами та з урахуванням правової позиції Верховний Суд, викладеної у постанові від 12.06.2018р. по справі №812/1294/17.

Є необґрунтованими посилання представника відповідача на відсутність доказів, що підтверджують перерахування грошових коштів на адресу ПрАТ «Запоріжкокс» у вересні 2017 року, а тому і відсутність у позивача підстав для включення 3833333,00 грн. до від'ємного значення, що підлягає бюджетному відшкодуванню, оскільки позивачем на підтвердження перерахування коштів за господарською операцією між позивачем та ПрАТ «Запоріжкокс» на суму 23000000,00 грн., в т.ч. ПДВ - 3833333,33 грн., було надано до контролюючого органу платіжне доручення №4019 від 31.08.2018р., а помилкове зазначення позивачем у Таблиці 2 Додатку 3 до податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2017 року періоду у якому виникло від'ємне значення «9» місяць замість «8» місяця не потягло за собою помилкове визначення суми податку, фактично сплаченої у попередніх та звітному (податковому) періодах постачальниками товарів/послуг до Державного бюджету України у жовтні 2017 року.

Також, судом не можуть бути прийняті до уваги та покладені в основу даного судового рішення посилання представника відповідача на те, що позивачем не задекларовані зобов'язання по взаємовідносинах з ПрАТ «Запоріжкокс» за вересень 2017 року, оскільки згідно даних Єдиного реєстру податкових накладних податкові накладні відсутні, тобто не задекларовані, з огляду на те, що відповідачем під час перевірки безпідставно не було враховано допущення позивачем помилки та зазначення позивачем у декларації з податку на додану вартість за жовтень 2017 року місяця у якому виникло від'ємне значення у Таблиці 2 Додатку 3 "9" (вересень) місяця 2017 року замість "8" (серпень) місяця 2017 року, та реальність господарської операції саме за серпень 2017 року підтверджена як наданими до суду, так і до перевірки копіями договору від 07.10.2016р., платіжного доручення №4019 від 31.08.2018р. про перерахування коштів на користь ПрАТ «Запоріжкокс» у загальній сумі 23000000,00 грн., у т.ч. ПДВ - 3833333,33 грн., що було також відображено у рядку 20.2.1 декларації з податку на додану вартість за жовтень 2017 року (а.с. 57-59, 61-62, 67-68, 142-149, 205-208 том 1).

Отже, позивачем доведено правомірність формування від'ємного значення по взаємовідносинах позивача із ПрАТ «Запоріжкокс» у серпні 2017 року, та доведено, що допущення помилок при зазначенні у Таблиці №2 Додатку №3 до податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2017 року 9 місяця 2017 року замість 8 місяця 2017 року, у якому виникло від'ємне значення , не потягло за собою ненадходження коштів до Державного бюджету України за вказаною господарською операцією у жовтні 2017 року у відповідності до вимог ст.ст. 72-77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши правомірність прийняття відповідачем оспорюваного податкового повідомлення-рішення згідно до вимог ч.2 ст.2 вказаного Кодексу, суд приходить до висновку, що при прийнятті оспорюваного податкового повідомлення-рішення відповідач діяв не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, необґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач, при прийнятті оспорюваного податкового повідомлення-рішення про зменшення позивачеві суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 3833333,00 грн., порушив право позивача на бюджетне відшкодування податку на додану вартість у розмірі визначеному платником податку, яке підлягає захисту шляхом визнання протиправним та скасування оспорюваного податкового повідомлення-рішення від 01.02.2018р.

Водночас, судом не приймаються до уваги посилання представника позивача на судові рішення Окружного адміністративного суду міста Києва та Київського апеляційного адміністративного суду, оскільки за нормами ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені лише в постановах Верховного Суду.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Виходячи з наведеного, наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову у повному обсязі, слід стягнути з бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 71874 грн. 99 коп. понесені позивачем згідно платіжних доручень №1037 від 13.02.2018р. та № від 17.05.2018р. (а.с.3, 161 том 1).

У зв'язку із перебуванням судді Конєвої С.О. з 13.08.2018р. по 31.08.2018р. у відпустці, повне судове рішення складено 03.09.2018р.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Дніпровський коксохімічний завод" до Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 01.02.2018р. - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення, прийняте Дніпропетровським управлінням Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби № від 01.02.2018р.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (04119, м. Київ, вул. Дігтярівська, 11-Г, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Дніпровський коксохімічний завод" (51901, Дніпропетровська область, м. Кам'янське, вул. Колеусівська, буд.1, ) - судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 71874 грн. 99 коп. (сімдесят одна тисяча вісімсот сімдесят чотири грн. 99 коп.).

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, або протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (у разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини рішення) відповідно до вимог ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п.15.1 п.15 Розділу УІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено - 03.09.2018р.

Суддя С.О. Конєва