Справа № 807/212/18
Суддя: Маєцька Н.Д.
Дата ухвалення: 2018-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

31 жовтня 2018 року м. Ужгород№ 807/212/18

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої - судді Маєцької Н.Д.

при секретарі судового засідання - Данча М.І.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Пензов С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування наказу, допущення до роботи та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ч.3 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 31 жовтня 2018 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення. Рішення в повному обсязі складено 09 листопада 2018 року.

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Закарпатської митниці ДФС (далі - відповідач, Закарпатська митниця ДФС), якою просить: 1) Визнати протиправним та скасувати наказ Закарпатської митниці ДФС від 13 червня 2017 року № 466-о "Про переведення"; 2) Визнати протиправним та скасувати наказ Закарпатської митниці ДФС від 01 березня 2018 року № 185-о "Про особовий склад"; 3) Поновити ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного посту "Вилок" Закарпатської митниці ДФС; 4) Стягнути з Закарпатської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 03 березня року по день поновлення на роботі; 5) Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного посту "Вилок" Закарпатської митниці ДФС.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом Закарпатської митниці ДФС від 13 червня 2017 року № 466-о позивача тимчасово переведено на посаду головного державного інспектора відділу розвитку інфраструктури управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Закарпатської митниці ДФС на період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника, звільнивши його з посади головного державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного посту "Вилок" Закарпатської митниці ДФС. У позовній заяві позивач стверджує, що у червні 2017 року керівництво Закарпатської митниці ДФС запропонувало позивачу написати заяву на тимчасове переведення на вищенаведену посаду, у випадку незгоди пригрозило звільненням. Не маючи іншого вибору, позивач погодився на переведення. В переведенні позивача на декретну посаду не було службової необхідності, а тому таке переведення позивач вважає протиправним. Позивач вважає, що строковий договір з позивачем укладався без наміру виконувати передбачені у ньому обов'язки, а відтак такий договір безумовно порушує трудові права останнього, а тому навіть наявність згоди позивача на переведення свідчить про недійсність вказаного трудового договору. При цьому стверджує, що заява позивача про переведення його на декретну посаду не може братися до уваги в силу приписів статті 9 КЗпП України, відповідно до якої умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України про працю, є недійсними. Укладений між сторонами строковий трудовий договір, оформлений наказом за № 466-о, був укладений всупереч інтересам позивача при відсутності його дійсної волі та незважаючи на те, що трудові відносини між сторонами вже були встановлені на невизначений строк. Позивач також стверджує, що на момент переведення його на декретну посаду, так і на момент звільнення, в Закарпатській митниці ДФС були наявні вакантні посади, які, однак не були запропоновані позивачеві. Відтак, відповідач повинен був запропонувати позивачу не одну конкретну посаду, а ознайомити його із всіма вакантними посадами, які були наявні в Закарпатській митниці ДФС на момент переведення позивача. За таких обставин позивач вважає, що відповідачем не було виконано вимог статті 492 Кодексу законів про працю України, відповідно до якої працівнику має бути запропонована наявна робота на тому ж підприємстві, в установі, організації, тобто в межах одного митного органу. Таким чином, звільнення позивача з посади на підставі статті 36 частини 1 пункту 2 КЗпП України є протиправним, оскільки характер роботи та умови її виконання позивачем не носять тимчасового характеру та не передбачають можливості укладення трудового договору на визначений строк.

Ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 березня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 березня 2018 року провадження у справі закрито.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2018 року ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 березня 2018 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 липня 2018 року, справу передано на розгляд судді Маєцькій Н.Д.

Ухвалою судді від 20 липня 2018 року прийнято до провадження адміністративну справу та вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

30 серпня 2018 року позивачем подано заяву про зміну предмета позову в адміністративній справі, відповідно до якої просить суд: 1) Визнати протиправним та скасувати наказ Закарпатської митниці ДФС від 13 червня 2017 року № 466-о "Про переведення"; 2) Визнати протиправним та скасувати наказ Закарпатської митниці ДФС від 01 березня 2018 року № 185-о "Про особовий склад"; 3) Зобов'язати Закарпатську митницю ДФС допустити ОСОБА_1 до роботи на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного посту "Вилок" Закарпатської митниці ДФС чи до роботи на іншій рівнозначній роботі; 4) Стягнути з Закарпатської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 03 березня 2018 року по день поновлення на роботі; 5) Допустити негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного посту "Вилок" Закарпатської митниці ДФС.

Заява мотивована тим, що в наказі про переведення не вказано, що позивача звільнено з посади головного державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного посту "Вилок" Закарпатської митниці ДФС, а його було тимчасово (до виходу з відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника) переведено на іншу посаду. Позивач вважає, що трудовий договір між ним та Закарпатською митницею ДФС у Закарпатській області про роботу позивача на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного посту "Вилок" Закарпатської митниці ДФС не припинявся, оскільки переведення з однієї посади на іншу у одній і тій же установі не є підставою для припинення трудового договору відповідно до ст. 36 КЗпП України. Таким чином, вважає, що має право на продовження роботі на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного посту "Вилок" Закарпатської митниці ДФС.

Ухвалою від 12 вересня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою від 31 жовтня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 в частині визнання протиправним та скасування наказу Закарпатської митниці ДФС від 13 червня 2017 року № 466-о "Про переведення" залишено без розгляду.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги з підстав, що наведені у заяві про зміну предмета позову, просили суд їх задовольнити.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в зв'язку з тим, що на підставі особистої заяви позивача наказом Закарпатської митниці ДФС від 13 червня 2017 року № 466-о "Про переведення" позивача було переведено на посаду головного державного інспектора відділу розвитку інфраструктури Закарпатської митниці ДФС, тимчасово, на період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника (ОСОБА_4), до дня його фактичного виходу з відпустки. Відповідач вважає, що в даному випадку наказ від 13 червня 2017 року було видано відповідно до ст. 32 КЗпП України, що вказує на переведення на іншу роботу, тобто зміну трудового договору, а саме укладення строкового трудового договору, на що вказує відмітка у наказі - тимчасово. 19 лютого 2018 року основний працівник ОСОБА_4 подав заяву щодо переривання відпустки по догляду за дитиною та щодо виходу його на роботу. Таким чином, у зв'язку з виходом основного працівника було видано наказ Закарпатської митниці ДФС від 01 серпня 2018 року № 185-о, яким відповідно до п. 2 ст. 36 КЗпП України позивача звільнено із займаної посади, у зв'язку із закінченням строку трудового договору. Відтак, вказані обставини вказують на правомірність дій Закарпатської митниці ДФС, яка діяла в межах повноважень та відповідно до закону. Крім того, просив залишити без розгляду позовні вимоги в частині оскарження наказу від 13 червня 2017 року № 466-о "Про переведення", у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечив з мотивів, зазначених у відзиві на позовну заяву та доповненнях до відзиву на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить висновку про задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного:

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 13 червня 2017 року позивач звернувся до в.о. начальника Закарпатської митниці ДФС із заявою, у якій просив перевести його на посаду головного державного інспектора відділу розвитку інфраструктури управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Закарпатської митниці ДФС тимчасово на період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника (ОСОБА_4) до фактичного виходу на роботу.

13 червня 2017 року Наказом Закарпатської митниці ДФС № 466-о "Про переведення", у відповідності до ст. 32 Кодексу законів про працю України переведено з 13 червня 2017 року головного державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного посту "Вилок" Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_1 на посаду головного державного інспектора відділу розвитку інфраструктури управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Закарпатської митниці ДФС, тимчасово, на період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника (ОСОБА_4) до дня його фактичного виходу з відпустки.

19 лютого 2018 року ОСОБА_4 звернувся до в.о. начальника Закарпатської митниці ДФС із заявою, відповідно до якої просив вважати його таким, що приступив до виконання обов'язків з 05 березня 2018 року.

Наказом Закарпатської митниці ДФС 28 лютого 2018 року № 410-кв "Про вихід з відпустки для догляду за дитиною" № 410-кв, наказано вважати ОСОБА_4 таким, що приступив до виконання обов'язків головного державного інспектора відділу розвитку інфраструктури управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Закарпатської митниці ДФС з 05 березня 2018 року, у зв'язку із закінченням відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, наданої йому наказом Закарпатської митниці ДФС від 03 травня 2017 року № 816-кв "Про надання відпустки для догляду за дитиною".

01 березня Наказом Закарпатської митниці ДФС № 185-о "Про особовий склад" звільнено ОСОБА_1, головного державного інспектора відділу розвитку інфраструктури управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Закарпатської митниці ДФС, прийнятого тимчасово, на період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника (ОСОБА_4) до дня його фактичного виходу з відпустки, із займаної посади 03 березня 2018 року, у зв'язку із закінченням строку трудового договору відповідно до ст. 85 Закону України "Про державну службу" та п. 2 ст. 36 КЗпП.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно з ч. 2 ст. 32 КЗпП України не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором.

Статтею 33 КЗпП України визначено, що тимчасове переведення працівника на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором, допускається лише за його згодою.

Як вже встановлено судом, позивач 13 червня 2017 року подав в.о. начальника Закарпатської митниці ДФС заяву, в якій просив перевести його на посаду головного державного інспектора відділу розвитку інфраструктури управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Закарпатської митниці ДФС, тимчасово на період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного основного працівника (ОСОБА_4) до фактичного виходу на роботу.

Таким чином, даною заявою позивач просив тимчасово перевести його на іншу посаду, тобто на час поки існують певні обставини.

З аналізу вказаних норм та заяви позивача, а також виходячи із функціональних обов'язків позивача на попередній посаді та посаді на яку його було тимчасово переведено, суд приходить переконання, що фактично відбулося переміщення позивача на інше робоче місце.

Крім того, як вбачається з наказу Закарпатської митниці ДФС від 13 червня 2017 року № 466-о "Про переведення" з посади головного державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного посту "Вилок" Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_1 не було звільнено, а тимчасово (до виходу з відпустки по догляду за дитиною основного працівника) його переведено на посаду головного державного інспектора відділу розвитку інфраструктури управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Закарпатської митниці ДФС, а відтак трудовий договір між позивачем та Закарпатською митницею ДФС про роботу позивача на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного посту "Вилок" Закарпатської митниці ДФС не припинявся оскільки переведення з однієї посади на іншу у одній і тій же установі не є підставою для припинення трудового договору відповідно до статті 36 КЗпП України.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позивач має право на продовження роботи на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного посту "Вилок" Закарпатської митниці ДФС та відповідно після виходу на роботу основного працівника ОСОБА_4 (на посаду якого тимчасового було переведено ОСОБА_1), відтак відповідач зобов'язаний був повернути позивача на раніше займану ним посаду, або прирівняну до неї вакантну посаду.

Крім того, суд зазначає, що відповідач повинен був запропонувати позивачу не одну конкретну посаду, тим паче не тимчасову, а ознайомити його із всіма вакантними посадами, які були наявні в Закарпатській митниці ДФС на момент переведення позивача, тобто виконати вимоги статті 49-2 КЗпП. Наявність вакантних посад, підтверджується наявною в матеріалах справи інформацією про вакансії в Закарпатській митниці ДФС станом на 13 червня 2017 року (на момент переведення) та станом на 01 березня 2018 року (на момент звільнення).

За загальним правилом у випадку виходу на роботу працівника, який перебував у відпустці для догляду за дитиною, такий повертається, відповідно на посаду, яку займав до такої відпустки. Відтак, наказ про звільнення позивача є протиправним, та відповідно підлягає скасуванню.

У зв'язку з цим та оскільки позивач не був звільнений з попередньої посади, суд вважає, що необхідно зобов'язати Закарпатську митницю ДФС допустити ОСОБА_1 до роботи на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста "Вилок" Закарпатської митниці ДФС чи до роботи на іншій рівнозначній посаді.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Представником відповідача було надано до суду Довідку про середню заробітну плату позивача від 28 вересня 2018 року № 07-70-05/39-1145, згідно якої заробітна плата за січень 2018 року складала - 4052,73 грн. та за лютий 2018 року - 9496,58 грн., а також зазначено, що середньомісячна заробітна плата становить 9238,35 грн.

Разом з тим суд зазначає, що відповідно до абз.3 п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року за № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати"у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Таким чином, середня місячна заробітна плата, яка обчислюється з виплат за останні 2 календарні місяці, що передують місяцю звільнення з роботи складає - 6774,70 грн. Із розрахунку згідно довідки від 28 вересня 2018 року № 07-70-05/39-1145 за січень 2018 року - 4052,73 грн., за лютий 2018 року - 9496,58 грн., (4052,73 грн. + 9496,58) /2 місяці = 6774,70 грн. ).

Якщо є розрахунковий період і виплати за цей період, то саме вони беруть участь у розрахунку середньої зарплати.

Отже, середньомісячна заробітна плата позивача, яка обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці, що передують місяцю звільнення з роботи, складає 6774,70 грн.

Середньоденний заробіток позивача складає 330,50 грн. (13549,31 грн. / 41 роб. днів).

Час вимушеного прогулу з дня звільнення до оголошення рішення суду (з 04 березня 2018 року по 30 жовтня 2018 року) складає 164 робочі дні (19 роб. днів - березень 2018 року, 20 роб. днів - квітень 2018 року, 20 роб. днів - травень 2018 року, 20 роб. днів - червень 2018 року, 22 роб. дні - липень 2018 року, 22 роб. дні - серпень 2018 року, 20 роб. днів - вересень 2018 року, 21 роб. день - жовтень 2018 року)

Таким чином середня заробітна плата позивача за весь час вимушеного прогулу складає 54202,00 грн. (330,50 грн. х 164 роб.дні), яку необхідно стягнути із Закарпатської митниці ДФС, із утриманням податків й інших обов'язкових платежів, а також отриманого позивачем розміру соціальної допомоги по безробіттю.

Відповідно до п. 2 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду, зокрема, про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Відтак, рішення суду в частині присудження виплати заробітної плати у межах стягнення за один місяць у розмірі 6774,70 грн. підлягає до негайного виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Однак, враховуючи, те що позивач не заявляв вимогу про поновлення його на посаді та оскільки належним способом захисту прав позивача є допущення його до роботи на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста "Вилок" Закарпатської митниці ДФС чи до роботи на іншій рівнозначній посаді, відсутні підстави для негайного виконання рішення суду про поновлення на посаді.

За правилами встановленими ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Закарпатською митницею ДФС не доведено правомірності звільнення позивача, позовні вимоги щодо визнання наказу про звільнення протиправним та його скасування, допущення до роботи на попередній посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідають вимогам закону та обставинам справи, що підтверджено дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами, відповідачем не спростовані, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 5, 19, 77, 243, 246, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Закарпатської митниці ДФС (Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Собранецька, буд. 20, ) про визнання протиправним та скасування наказу, допущення до роботи та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Закарпатської митниці ДФС від 01 березня 2018 року № 185-о "Про особовий склад".

3. Зобов'язати Закарпатську митницю ДФС (Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Собранецька, буд. 20, ) допустити ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до роботи на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста "Вилок" Закарпатської митниці ДФС чи до роботи на іншій рівнозначній посаді.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) із Закарпатської митниці ДФС Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Собранецька, буд. 20, ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 04 березня 2018 року по 30 жовтня 2018 року у розмірі 54202,00 грн. (п'ятдесят чотири тисячі двісті дві гривні), із утриманням податків й інших обов'язкових платежів, а також отриманого позивачем розміру соціальної допомоги по безробіттю.

5. Рішення в частині присудження виплати заробітної плати - у межах стягнення за один місяць у розмірі 6774,70 грн. (шість тисяч сімсот сімдесят чотири гривні сімдесят копійок) підлягає до негайного виконання.

6. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені пп. 15.5 п. 15 Розділу VII КАС України).

Суддя Н.Д. Маєцька