Справа № 2140/1987/18
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 р.м. ХерсонСправа № 2140/1987/18
15 год. 58 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дубровної В.А.,

при секретарі: Мельник О.О.,

за участю представників

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "ІМ. ФРУНЗЕ" до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення,

встановив:

25 вересня 2018 року Публічне акціонерне товариство "ІМ. ФРУНЗЕ" (далі - позивач, ПАТ "Ім. Фрунзе") звернулося до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, у якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 07.05.2018 р. № НОМЕР_1, винесене Головним управлінням Державної фіскальної служби у Херсонській області Державної фіскальної служби України.

Відповідно до змісту позовної заяви вказані позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що контролюючим органом проведено камеральну перевірку ПАТ "Ім. Фрунзе" з питання неподання податкової декларації з податку на прибуток підприємства. За результатами перевірки складено акт від 10.04.2018 року, згідно якого встановлено неподання ПАТ "Ім. Фрунзе" податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2017 рік та прийнято податкове-повідомлення рішення від 07.05.2018 за №, яким до ПАТ "Ім. Фрунзе" застосовано штрафну санкцію у сумі 170 грн. за платежем "податок на прибуток приватних підприємств". Позивач не погоджується з висновками акта перевірки та вважає податкове повідомлення-рішення від 07.05.2018 за № безпідставним, протиправним та таким, що порушує права позивача, оскільки ПАТ "Ім. Фрунзе" є виробником сільськогосподарської продукції, для якого, відповідно до приписів пп. 137.4.1 п. 137.4 ст. 137 ПК України, передбачено право обрання податкового (звітного) періоду з 1 липня минулого звітного року по 30 червня поточного звітного року. Втрата чинності ст. 209 ПК України, яка визначала, які саме підприємства вважаються виробниками сільськогосподарської продукції, на думку позивача жодним чином не впливає на податковий (звітний) період і не зобов'язує позивача надавати податкову звітність за загальними правилами.

Ухвалою суду від 28.09.2018 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 22.10.2018 року.

У строк встановлений судом, 19.10.2018 р. відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого позов не визнає з огляду на те, що позивачем не було подано своєчасно податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2017 рік. При цьому, неподання або несвоєчасне подання податкових декларацій тягне в силу п. 120.1 ст. 120 ПКУ накладення штрафу в розмірі 170 грн. Доводи позивача про те, що ПАТ "Ім. Фрунзе" є виробником сільськогосподарської продукції та має право на спеціальний режим оподаткування відповідач вважає необґрунтованими, оскільки пп. 137.4.1 ст. 137 ПКУ чітко встановлює, що тільки виробники сільськогосподарської продукції, визначені ст. 209 ПК України, можуть обрати податковий період з з 1 липня минулого звітного року по 30 червня поточного звітного року. Проте, враховуючи що з 01.01.2017 р. ст. 209 ПК України втратила чинність, тобто відсутні критерії визначення сільськогосподарської продукції для цілей оподаткування податком на прибуток, тому з 01.01.2017 р. виробники сільськогосподарської продукції не можуть застосовувати спеціальний податковий період, передбачений п. 137.4.1 ст. 137 ПКУ, а зобов'язані надавати податкову звітність у загальному порядку.

Протокольною ухвалою суду від 22.10.2018 року змінено назву відповідача з "Головне управління ДФС у Херсонській області" на "Головне управління ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі", оголошено перерву в судовому засіданні до 07.11.2018 р.

Дослідивши подані сторонами документи, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд вказує про наступне.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 10 квітня 2018 р. головним державним ревізором - інспектором відділу адміністрування податку на прибуток управління податків і зборів з юридичних осіб ГУ ДІС у Херсонській області ОСОБА_3 проведено камеральну перевірку ПАТ "Ім. Фрунзе" з питання неподання податкової декларації з податку на прибуток, за результатами якої складено акт від 10.04.2018 р. № 586/21-22-12-04/00413593.

Висновками вказаного акту встановлено порушення платником податків вимог підпункту 49.18.3 пункту 49.18 статті 49 глави 2 розділу ІІ ПК України, а саме неподання ПАТ "Ім. Фрунзе" податкової звітності з податку на прибуток підприємства за 2017 рік.

19.04.2018 р. позивачем подано до ГУ ДФС у Херсонській області заперечення на акт перевірки від 10.04.2018 р. № 586/21-22-12-04/00413593, у яких зазначає, що ПАТ "Ім. Фрунзе" є виробником сільськогосподарської продукції, який користується спеціальним режимом оподаткування відповідно до пп. 137.4.1 п. 137.4 ст. 137 ПК України, у зв'язку з чим звітний період з податку на прибуток встановлюється з 01.07.2017 р. по 30.06.2018 р. Враховуючи, що на момент проведення перевірки строк подання звіту за річний податковий (звітний) період не настав, тому висновок контролюючого органу щодо неподання ПАТ "Ім. Фрунзе" податкової звітності з податку на прибуток за 2017 рік є необґрунтованим.

Листом від 03.05.2018 р. № 5628/10/21-22-12-04-21 ГУ ДФС у Херсонській області повідомило позивача про результати розгляду вказаних заперечень, зазначивши про залишення без змін висновку акту камеральної перевірки від 10.04.2018 р. № 586/21-22-12-04/00413593, оскільки з 01.01.2017 р. виробники сільськогосподарської продукції визначають звітні (податкові) періоди за загальними правилами, передбаченими для платників податку на прибуток, тобто до першого березня року, наступного за звітним періодом.

На підставі акта перевірки від 10.04.2018 р. № 586/21-22-12-04/00413593 Головним управління ДФС у Херсонській області винесено податкове повідомлення-рішення від 07.05.2018 року № НОМЕР_1, яким до ПАТ "Ім. Фрунзе" застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 170 грн. за платежем "податок на прибуток приватних підприємств".

29.05.2018 р. позивачем подано до ДФС України скаргу на вказане податкове повідомлення - рішення, яка рішенням ДФС України від 02.08.2018 р. № 25296/6/99-99-1-03-01-25 залишена без задоволення.

Не погоджуючись з висновками податкового органу щодо неподання ПАТ "Ім. Фрунзе" податкової декларації з податку на прибуток за 2017 р. та винесеним податковим повідомленням - рішенням, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вказує про наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим Кодексом України від 02.12.2010 р. № 2755-VI (надалі - ПК України).

Відповідно до підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно з пунктом 46.1 статті 46 ПК України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

При цьому, платник податку на прибуток подає разом з відповідною податковою декларацією квартальну або річну фінансову звітність у порядку, передбаченому для подання податкової декларації з урахуванням вимог статті 137 цього Кодексу (пункт 46.2статті 46 ПК України).

Порядок та спосіб подання податкової звітності врегульовано статтею 49 ПК України.

Відповідно до пункту 49.1. статті 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Згідно з пунктом 49.2. статті 49 ПК України платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

За приписами підпункту 49.18.3 пункту 49.18 статті 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Пунктом 49.19. статті 49 ПК України визначено, якщо податкова декларація за квартал, півріччя, три квартали або рік розраховується наростаючим підсумком на підставі показників базових податкових періодів, з яких складаються такі квартал, півріччя, три квартали або рік (без урахування авансових внесків), згідно з відповідним розділом цього Кодексу, зазначена податкова декларація подається у строки, визначені пунктом 49.18 цієї статті для такого базового звітного (податкового) періоду. Для цілей цього Кодексу під терміном "базовий звітний (податковий) період" слід розуміти перший звітний (податковий) період року, визначений відповідним розділом цього Кодексу.

Згідно з пунктом 137.4.1 п. 137.4 статті 137 ПК України, податковими (звітними) періодами для податку на прибуток підприємств, крім випадків, передбачених пунктом 137.5 цієї статті, є календарні: квартал, півріччя, три квартали, рік. При цьому податкова декларація розраховується наростаючим підсумком. Податковий (звітний) період починається з першого календарного дня податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем податкового (звітного) періоду, крім виробників сільськогосподарської продукції, визначеної статтею 209 цього Кодексу, які можуть обрати річний податковий (звітний) період, який починається з 1 липня поточного звітного року і закінчується 30 червня наступного звітного року.

Для цілей оподаткування податком на прибуток до підприємств, основною діяльністю яких є виробництво сільськогосподарської продукції, належать підприємства, дохід яких від продажу сільськогосподарської продукції власного виробництва за попередній податковий (звітний) рік перевищує 50 відсотків загальної суми доходу.

Відповідно п.137.5 ПК України, річний податковий (звітний) період встановлюється для таких платників податку,

а) платників податку, які зареєстровані протягом звітного (податкового) року (новостворені), що сплачують податок на прибуток на підставі річної податкової декларації за період діяльності у звітному (податковому) році;

б) виробників сільськогосподарської продукції;

в) платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за показниками Звіту про фінансові результати (Звіту про сукупний дохід), за попередній річний звітний (податковий) період, не перевищує 20 мільйонів гривень. При цьому до річного доходу від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначеного за показниками Звіту про фінансові результати (Звіту про сукупний дохід), включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Системний аналіз положень пп.137.4.1 п.137.4 ст.137.4 та пп. б п.137.5 ПК України дає суду підстави зробити висновок, що визначальною умовою для встановлення загального або спеціального податкового (звітного) періоду для виробників сільськогосподарської продукції, є визначення такого виробника сільськогосподарської продукції відповідно до статті 209 Податкового кодексу України.

Статтею 209 ПК України, (в редакції до 01.01.2017 р.), встановлено спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства.

Відповідно до пункту 209.1. статті 209 ПК України, резидент, який провадить підприємницьку діяльність у сфері сільського і лісового господарства та рибальства та відповідає критеріям, встановленим у пункті 209.6 цієї статті (далі - сільськогосподарське підприємство), може обрати спеціальний режим оподаткування.

При цьому, згідно з пп. 4 п. 2 розділу ХІХ "Прикінцеві положення" Податкового кодексу України з 01.01.2017 р. втратила чинність ст. 209 ПК України, яка регламентувала умови застосування спеціального режиму сільськогосподарським товаровиробникам.

Таким чином, спеціальний режим оподаткування сільськогосподарських товаровиробників міг мати місце лише до 01.01.2017 року, оскільки з 01.01.2017 р. відсутні критерії визначення сільськогосподарської продукції для цілей оподаткування податком на прибуток.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що з 01.01.2017 р. виробники сільськогосподарської продукції визначають звітні (податкові) періоди за загальними правилами, передбаченими для платників податку на прибуток.

Якщо річний дохід таких платників від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), перевищує 20 мільйонів гривень, то застосовуються звітні (податкові) періоди - календарні: квартал, півріччя, три квартали, рік. Якщо річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків) не перевищує 20 мільйонів гривень, то такі платники можуть застосовувати річний звітний (податковий) період, передбачений для звичайних платників податку на прибуток.

При цьому, виробники сільськогосподарської продукції, які застосували річний податковий (звітний) період з 01.07.2016 р. до 30.06.2017 р., і річний дохід таких платників від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків) за 2016 рік не перевищив 20 мільйонів гривень, то такі платники обчислюють та надають звітність з податку на прибуток за період з 01.07.2017 р. до 31.12.2017 р. у терміни, передбачені для подання податкової декларації, що розраховується наростаючим підсумком за рік, - протягом 60 календарних днів, що неастають за останнім календарним днем звітного (податкового) року. Вказана позиція суду також підтверджується роз'ясненнями, викладениим у листі ДФС України від 01.03.20018 р. № 6191/7/99-99-15-02-01-17 "Про особливості декларування податку на прибуток підприємств за 2017 рік".

Таким чином, ПАТ "Ім. Фрунзе", маючи річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків) за 2016 рік меше 20 мільйонів гривень, повинен був подати звітність з податку на прибуток підприємства за період з 01.07.2017 р. по 31.12.2017 р. у терміни, передбачені для подання податкової звітності, що розраховується наростаючим підсумком за рік, тобто до 01.03.2018 р.

Натомість, судом встановлено та підтверджено представником позивача, що податкову звітність з податку на прибуток підприємства за період з 01.07.2017 р. по 31.12.2017 р. ПАТ "Ім. Фрунзе" у строк до 01.03.2018 р. не подано.

Таким чином, висновок податкового органу щодо неподання ПАТ "Ім. Фрунзе" податкової звітності з податку на прибуток за 2017 р. у встановлений законом строк, викладений в акті камеральної перевірки від 10.04.2018 р. № 586/21-22-12-04/00413593, є обґрунтованим.

Відповідно до п. 120.1 ст. 120 ПК України неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов'язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку щодо правомірності прийнятого ГУ ДФС у Херсонській області податкового повідомлення - рішення від 07.05.2018 р. № про застосування до ПАТ "Ім. Фрунзе" штрафної санкції в сумі 170 грн. за платежем "податок на прибуток підприємств", та не вбачає підстав для його скасування.

Суд вважає необґрунтованим довід позивача щодо наявності у нього права обирати спеціальний режим оподаткування з посиланням на п. 137.5 ст. 137 ПК України, оскільки положення пункту 137.5 статті 137 ПК України розглядаються в системі з положенням п.п.137.4.1 п.137.4 статті 137 ПК України, а не є окремою нормою, що дає право виробнику сільськогосподарської продукції на спеціальний режим оподаткування.

При цьому, суд погоджується з позицією позивача в тій частині, що скасування дії положень ст. 209 ПК України не позбавляє ПАТ "Ім. Фрунзе" статусу виробника сільськогосподарської продукції, проте вказані обставини унеможливили визначення статусу виробника сільськогосподарської продукції для цілей обрання спеціального податкового (звітного) періоду для платника податку на прибуток.

Згідно частини 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1,2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачем доведено правомірність прийняття оскаржуваного рішення, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Ім. ФРУНЗЕ" (місцезнаходження 75131, Херсонська область, Олешківський район, с. Великі Копані, вул. Радянська, буд. 12, ) до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (місцезнаходження 73026, м. Херсон, проспект Ушакова, буд. 75, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 12 листопада 2018 р.

Суддя Дубровна В.А.

кат. 8.3.1