Справа № 807/428/18
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2018-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/100/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Качмара В.Я., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 червня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Перечинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції - Рейті С.І.,

час ухвалення рішення - 25.06.2018 року,

місце ухвалення рішення - м. Ужгород,

дата складання повного тексту рішення - не вказано,

в с т а н о в и в:

У травні 2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Перечинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області (далі - відповідач) про визнання дій протиправними та зобов'язання відповідача зарахувати період роботи у ВАТ «Стеатит» з 20.11.1978 року по 01.04.1982 року в страховий стаж при призначенні пенсії та провести перерахунок пенсії з врахуванням вказаного стажу з дня її призначення - 28.10.2017 року.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 червня 2018 року позов задоволено частково. Визнано бездіяльність відповідача щодо неврахування до страхового стажу позивача періоду роботи на заводі «Стеатит» з 20.11.1978 року по 01.04.1982 року протиправною. Зобов'язано відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком згідно ч.1,2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з врахуванням висновків суду. В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та невстановлення всіх обставин справи, просить оскаржуване рішення скасувати і прийняти нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд помилково дійшов висновку, що відповідачу необхідно повторно розглянути заяву про призначення пенсії, оскільки такий спосіб захисту не зазначений в позові та не забезпечить реальний захист порушеного права. Крім того, всі записи в трудовій книжці є послідовними, завіреними підписом керівника та печаткою установи, а тому сумніватись в їх дійсності нема підстав. Також немає можливості підтвердити спірний стаж уточнюючими довідками, оскільки всі документи товариства де працював позивач знаходяться в опечатаному приміщенні та в архівні установи не надходили.

Учасники справи в судове засідання на виклик суду не з'явилися, хоча належним чином були повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу згідно з п.2 ч.1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачу з 28.10.2017 року призначено пенсію по віку згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

23.11.2017 року позивач звертався до відповідача із заявою про отримання документів з пенсійної справи та надання інформації щодо періодів роботи, які були враховані при призначенні пенсії (а.с. 24).

06.12.2017 року за № 29/Г-99-01/06 відповідач надав відповідь, що обчислення пенсії позивачу проводилось із врахуванням страхового стажу роботи 33 роки 8 місяців 28 днів та заробітної плати враховуючи індивідуальні відомості на застраховану особу (ОК-5) з 01.01.1998 року по 31.12.2016 року. При призначенні пенсії не було враховано період стажу роботи на заводі «Стеатит» з 20.11.1978 року по 01.04.1982 року у зв'язку з відсутністю у трудовій книжці (гр. 4) дати та номера документа, згідно якого було проведено звільнення з роботи та з непредставленням підтверджуючої довідки про стаж роботи за період з 1978 року по 1982 рік, а також довідки про заробітну плату для обчислення пенсії до липня 2000 року (а.с. 15).

В трудовій книжці позивача зазначені відомості про роботу позивача з 20.11.1978 року на посаді слюсаря-електрика 3 розряду, з 26.08.1981 року був переведений інженером групи ОМТС, а 01.04.1982 року звільнений з роботи за власним бажанням (а.с. 12-13).

Судом встановлено, що в п. 4 трудової книжки позивача дати звільнення та дати та номера наказу не зазначено. Таким чином, вказане свідчить, про неточність відомостей, внесених в трудову книжку.

Згідно статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затв. постановою КМУ від 12 серпня 1993 року № 637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно п. 3 зазначеного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З матеріалів справи слідує, що відповідач неодноразово звертався із запитами до керівника ВАТ «Стеатит» (а.с. 21) та листом від 10.04.2017 року № 07/04, генеральний директор підприємства Козич Я.Л. повідомив про неможливість надання відповіді на запити стосовно надання довідок про заробітну плату та підтвердження стажу роботи працівників заводу в зв'язку з опечатуванням 23.02.2017 року Перечинським відділенням поліції приміщення ділового офісу в якому зберігаються архівні документи.

Також із заявою про надання архівних довідок про підтвердження стажу із зазначенням заробітної плати за спірний період позивач звертався до ТОВ «Перечинський «Стеатит», до архівного сектору Перечинської РДА та державного архіву Закарпатської області (а.с. 14, 16-17).

23.04.2018 року завідувачем архівного сектору Перечинської РДА повідомлено позивача про те, що документи з особового складу (з кадрових питань) заводу «Стеатит» на зберігання в архівний сектор не прийняті (а.с. 18). Інших відповідей не надходило.

Відповідно до п. 8.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затв. постановою Державного комітету праці СРСР від 20.06.1974 року № 162 (далі - Інструкція) вказано, що контроль за дотриманням порядку ведення трудових книжок проводиться в порядку, передбаченому постановою Ради Міністрів СРСР и ВЦСПС від 06.09.1973 року № 656 «Про трудові книжки працівників і службовців».

Згідно п. 18 вищезазначеної постанови відповідальність за організацію роботи по веденню, обліку, зберіганні і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне і правильне заповнення трудових книжок, їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, що призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі не можуть бути підставою для відмови у призначенні пенсії.

Запис про звільнення в трудовій книжці позивача скріплений печаткою підприємства та підписом уповноваженої особи. Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов'язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточність записів не може бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства. Підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що вказані записи між собою пов'язані хронологічно, відсутні ознаки підчисток та підробок, у зв'язку із чим помилкове невнесення номеру наказу, на підставі якого позивач був звільнений з роботи не може бути підставою для відмови у зарахуванні вищезазначеного періоду роботи до стажу.

Щодо строку, з якого слід перерахувати пенсію позивачу, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Буквальне тлумачення наведеної норми права дає підстави вважати, що ця норма закону стосується вже нарахованих сум пенсій за минулий час, однак не виплачених з вини пенсійного органу, а тому посилання позивача на вказану норму не береться судом до уваги.

Згідно із ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи те, що порушення прав позивача носить триваючий характер, і про порушення такого він повинен був дізнатися в момент призначення пенсії, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, зобов'язавши відповідача зробити перерахунок призначеної пенсії в межах загального шестимісячного строку звернення до суду, тобто з 15.11.2017 року та виплатити недоплачену пенсію, в решті позов щодо даних вимог слід залишити без розгляду.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 308,311,315,317,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 червня 2018 року у справі № 807/428/18 скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Перечинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 період роботи з 20.11.1978 року по 01.04.1982 року до загального стажу.

Зобов'язати Перечинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області зарахувати ОСОБА_1 період роботи у Відкритому акціонерному товаристві «Стеатит» з 20.11.1978 року по 01.04.1982 року в страховий стаж при призначенні пенсії та провести перерахунок пенсії з врахуванням стажу з 20.11.1978 року по 01.04.1982 року з 15.11.2017 року

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді В. Я. Качмар
О. І. Мікула
Повний текст судового рішення виготовлений 14.11.2018 року.