Справа № 500/2263/18
Суддя: Бурнусус О. О.
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 500/2263/18
Провадження № 2-а/500/70/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2018 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Бурнусуса О.О.,

за участю: секретаря судового засідання - Петрової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції Білгород - Дністровського відділу поліції Гавриленко Олексія про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

18.04.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, який заявою від 10.05.2018 року уточнив та яким просив скасувати постанову серії БР № 363119 від 19.02.2018 року винесену відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП та справу закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в оскаржувальній постанові зазначено, що позивач ОСОБА_1 відмовився переглядати матеріали з фото - відеофіксації порушення, що не відповідає дійсності та зазначений запис в постанові був вже дописаний після того, як позивач прочитав постанову та в особистих відмітках зазначив, що не згоден з нею та просив всі матеріали направити йому поштою. Копію постанови позивач просив направити поштою за адресою його реєстрації, але вимоги позивача відповідач відхилив. Внаслідок чого оскаржувальну постанову позивач отримав лише 17 квітня 2018 року від головного державного виконавця, вже після відкриття виконавчого провадження серії ВП № 56180186 від 12.04.2018 року.

Крім цього, як зазначено позивачем в позові, згідно ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тому поліцейський не має законних підстав для винесення постанови про адміністративне правопорушення скоєного водієм безпосередньо на трасі, де він був зупинений працівником поліції з метою усунення заподіяного водієм правопорушення.

В пункті 6 оскаржувальної постанови зазначено, що позивач поза населеним пунктом керував автомобілем НОМЕР_1 не увімкнувши ближнє світло фар у світлу пору доби, чим порушив п. 9.1 ПДР України.

Крім цього, при винесені вищезазначеної постанови відповідачем не було роз'яснено позивачу права передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. В наслідок чого, відповідачем при складанні зазначеної постанови було грубо порушено конституційні права позивача.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, надав письмову заяву якою уточненні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити та розглянути справу за його відсутності.

Відповідач інспектор сектору реагування патрульної поліції Білгород - Дністровського відділу поліції Гавриленко О. в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджено відповідними поштовими повідомленням про отримання ним судових повісток, про причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення слухання справи або слухання справи за його відсутності на адресу суду не направляв.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 19.02.2018 року інспектором сектору реагування патрульної поліції Білгород - Дністровського відділу поліції Гавриленко О. було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 363119 відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

З вищезазначеної постанови від 19.02.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 19.02.2018 року о 13 годині 45 хвилин на автодорозі Н - 33,Одеса - Білгород - Дністровський - Монаші на 89 кілометрі поза населеним пунктом керував автомобілем НОМЕР_2 не увімкнувши ближнє світло фар у світлу пору доби, чим порушив п. 9.1 - г ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Частина 2 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити:

найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

дату розгляду справи;

відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

опис обставин, установлених під час розгляду справи;

зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис;

розмір штрафу та порядок його сплати;

правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З оскаржуваної постанови від 19.02.2018 року вбачається, що в ній був зазначений технічний засіб, яким здійснено відеозапис.

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, на відповідача, як на суб'єкта владних повноважень покладається обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення.

Згідно ч. 2 ст. 279 КУпАП головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Разом з тим, лише постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідна позиція викладена в постанові Верховного суду від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17.

Проте, будь-яких доказів, що свідчили б про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 КУпАП, крім оскаржуваної постанови суду не надано.

Враховуючи, що відповідачем не було надано жодного допустимого, достовірного та достатнього доказу, який міг би підтвердити правомірність оскаржуваного позивачем рішення, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 363119 від 19.02.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення в розмірі 425 грн. і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 241, 268, 269, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_3, виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області від 18.063.2006 року, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1) до інспектора сектору реагування патрульної поліції Білгород - Дністровського відділу поліції Гавриленко Олексія про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 363119 від 19.02.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення в розмірі 425 грн. і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 13 листопада 2018 року.

Суддя: О.О.Бурнусус