Справа № 201/18377/17
Суддя: Федоріщев С. С.
Дата ухвалення: 2018-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/201/89/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі: головуючого судді Федоріщева С.С,

при секретарі Максимовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 21 грудня 2017 року надійшов адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення (а.с.3-15).

20 березня 2018 року позивачем було подано уточнену позовну заяву, у якій ФОП ОСОБА_1 просить поновити строк оскарження постанови № 257 від 14 листопада 2017 року про накладення адміністративного стягнення відносно ФОП ОСОБА_1; визнати постанову № 257 від 14 листопада 2017 року винесену посадовою особою, що виконує обовязки заступника начальника ГУ Державної Фіскальної Служби у Дніпропетровській області ОСОБА_2 про притягнення ФОП ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу у сумі 680 грн. протиправною та скасувати її; стягнути із Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовій збір у розмірі 640 грн. (а.с.115-119).

В обґрунтування доводів уточненого позову позивач вказує на те, що він перебуває на обліку у Західно-Донбаській ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області та є платником податку на додану вартість з 03 листопада 2010 року. У період з 11 вересня 2017 року по 29 вересня 2017 року головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи самозайнятих осіб управління податків і зборів з фізичних осіб Головного управління ДФС у Дніпропетровської області ОСОБА_3 проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2016 року та за результатами перевірки складено акт від 06 жовтня 2017 року № 14945/04-36-13-05/НОМЕР_1. На підставі акту перевірки від 06 жовтня 2017 року № 14945/04-36-13-05/НОМЕР_1 14 листопада 2017 року ГУ ДФС у Дніпропетровській області були складені протоколи про адміністративні правопорушення: № 257, 258, 259, 260 від 03 листопада 2017 року. 14 листопада 2017 року ГУ ДФС у Дніпропетровській області розглянувши указані протоколи про адміністративні правопорушення було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 257. Позивач вважає указану постанову протиправною та такою, що винесена з порушенням вимог чинного законодавства. Так, позивач зазначає, що у постанові про накладання адміністративного стягнення № 257 від 14 листопада 2017 року відповідачем не конкретизована об'єктивна сторона правопорушення в діях фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, зокрема не зазначено, де, коли та за яких обставин позивачем було допущено порушення вимог Податкового кодексу України, Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», «Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність», в чому саме вони полягали, чим порушено право на захист позивача, оскільки будь-яке обвинувачення повинно бути конкретним, особа, яку притягують до відповідальності повинна розуміти в чому її обвинувачують, щоб мати змогу ефективно захищатися від висунутого обвинувачення. Також позивач вважає, що оскаржувану постанову було винесено після спливу строку, протягом якого може бути накладено адміністративне стягнення. Крім того, 16 листопад 2017 року позивачем було подано адміністративний до ГУ ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07 листопада 2017 року № Ф-, рішення № НОМЕР_2, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07 листопада 2017 року № Ф-, рішення № НОМЕР_3, податкових повідомлень-рішень № НОМЕР_4 від 07 листопада 2017 року, № НОМЕР_5 від 07 листопада 2017 року, № НОМЕР_6 від 07 листопада 2017 року, № НОМЕР_7 від 07 листопада 2017 року, № НОМЕР_8 від 07 листопада 2017 року, рішення № НОМЕР_9, рішення № НОМЕР_10, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07 грудня 2017 року № Ф-3363- 25/410 та 23 листопада 2017 року та Дніпропетровським окружним судом відкрито провадження у справі № 804/7640/17 за указаним позовом. Зазначені податкові повідомлення-рішення, рішення та податкові вимоги винесені на підставі Акту документальної планової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2016 року № 14945/04-36-13- 05/НОМЕР_1 від 06 жовтня 2017 року. Також позивач зазначає, що постанову № 257 від 14 листопада 2017 року про накладення адміністративного стягнення він отримав 17 листопада 2017 року. 27 листопада 2017 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ФОП ОСОБА_1 було направлено адміністративний позов на постанову про накладення адміністративного стягнення. 30 жовтня 2017 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська було винесено ухвалу про залишення позову залишено без розгляду у звязку з пропущенням строку звернення для оскарження постанови про накладання адміністративного стягнення та неподанням від позивачем відповідного клопотання про поновлення строку. Указану ухвалу позивачем було отримано 20 грудня 2017 року.

Представник позивача надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Також у матеріалах справи міститься відповідь на відзив, у якій представник позивача не погоджується з доводами представника відповідача та зазначає, що при притягненні позивача до адміністративної відповідальності та складанні постанови відповідачем не конкретизована обєктивна сторона правопорушення в діях ФОП ОСОБА_1, зокрема не зазначено, де, коли, за яких обставин позивачем були допущені порушення, в чому саме вони полягали (а.с.160-163).

Представник відповідача також надав до суду клопотання, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на їх безпідставність та просив розгляд справи здійснити за наявними матеріалами. Також у матеріалах справи міститься відзив представника відповідача на уточнений позову, у якому останній посилається на те, що постанова № 257 про накладення адміністративного стягнення містить норми закону, яка передбачає відповідальність на всі реквізити встановлені законодавством, а обєктивну сторону правопорушення вказано та конкретизовано. Щодо посилань позивача на винесення постанови після спливу строку, то представник відповідача зазначив, що датою виявлення правопорушення є дата складання та підписання акта перевірки від 06 жовтня 2017 року, отже датою вчинення правопорушення є дата складання та підписання акта перевірки (а.с.129-131).

Суд, вивчивши матеріали провадження, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно із ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Статтею 293 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що у період з 11 вересня 2017 року по 29 вересня 2017 року Головним управлінням ДФС України в Дніпропетровській області проведено документальну планову виїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення, та сплати єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування ФОП ОСОБА_1

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт від 06 жовтня 2017 року № 14945/04-36-13-05/НОМЕР_11, яким, зокрема, встановлено порушення позивачем:

1) ст. 177, пп. 177.4.4 пп. 177.4.3 пп. 177.4.2 пп. 177.4.1 п. 177.4 ст. 177, п. 177.2 ст. 177 ПК України в частині: заниження чистого (оподатковуваного) доходу в розмірі 624 687 грн., в т.ч.: 2015 рік - 469 164,62 грн., 2016 рік - 155 523,10 грн. внаслідок заниження одержаного доходу у розмірі 89 980,00 грн. за 2016 рік, внаслідок завищення витрат у розмірі 672 559,10 грн., в т.ч. за 2015 рік - 607 016 грн., за 2016 рік - 65 543,10 грн., в результаті чого донараховано ПДФО у розмірі 114 519,08 грн., в т.ч. 2015 рік - 86 524,92 грн., 2016 рік - 27 994,16 грн.;

2) вимоги п. 1.2 п. 16-1 підр. 10 р. XX, ст. 177 Податкового кодексу України в частині заниження чистого (оподатковуваного) доходу в розмірі 624 687,72 грн., в т.ч.: 2015 рік - 469 164,62 грн., 2016 рік - 155 523,10 грн. внаслідок заниження одержаного доходу у розмірі 89 980,00 грн. за 2016 рік, внаслідок завищення витрат у розмірі 672 559,10 грн., в т.ч. за 2015 рік - 607 016,00 грн., за 2016 рік - 65 543,10 грн., в результаті чого донараховано військового збору у розмірі 9 370,32 грн., в т.ч. 2015 рік - 7 037,47 грн., 2016 рік - 2 332,85 грн.;

3) п. 2 ч. І ст. 7 ч. 11 ст. 8 п. 4 ч. 1 ст. 4, п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. № 2464-VI - заниження бази до сплати єдиного соціального внеску за 2015 - 2016 роки, в результаті чого виникла сума боргу по ЄСВ складає 124 210, 23 грн., в т.ч.: 2015 рік- 89 995,14 грн., 2016 рік - 34 215,08 грн.;

4) п.177.10 ст. 177 Податкового кодексу України, наказу Міністерства доходів і зборів № 481 від 16.09.2013 р. «Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність» в частині відсутності Книги обліку доходів та витрат форми № 10 за 2016 рік, та оформлення Книги обліку доходів та витрат форми № 10 за 2015 рік всупереч вимог діючого законодавства;

5) п. 44.1 п. 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України в частині відсутності Книги обліку доходів та витрат ф. № 10 за 2016 рік, ненадання первинних документів, отриманих від контрагентів-постачальників, пов'язаних з предметом перевірки, ненадання усіх виписок банку по рахункам, що обліковуються в базах даних ГУ ДФС у Дніпропетровській області та первинних документів до них, інформації щодо залишків товарно-матеріальних цінностей, ненадання відомостей щодо нарахування та видачі винагороди за ЦПД;

6) пп. 168.1.2, 168.1.1. п. 168.1 ст. 168, абз. а) п. 176.2. ст.176 Податкового кодексу України в частині неутримання та неперерахування в повному обсязі податку з доходів фізичних осіб з виплат найманим працівникам у розмірі 3915,10 грн., в т.ч. за 2015 рік - 205,24 грн., за 2016 рік - 3709.86 грн.;

7) ч. 1 п.2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VІ, з урахуванням ч. 1 розділу III Інструкції № 449 від 20 квітня 2015 року (в редакції наказу Міністерства фінансів України від 28 березня 2016 року № 393) в частині нарахування сум єдиного внеску з заробітної плати працівників за штатом не у повному обсязі, в результаті чого сума боргу з ЄСВ за липень 2016 року складає 1586,55 грн.;

8) п.3.6 наказу Міністерства доходів і зборів України від 21 січня 2014 року № 49 та № 4 від 13 січня 2015 року «Про порядок заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку», п. 176.2 ст.176 Податкового кодексу України в частині відображення виплаченого доходу самозайнятим особам не у повному обсязі;

9) необхідності застосування штрафної санкції за несвоєчасну сплату платежу, ЄСВ відповідно до ч.10 та п. 2 с. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»;

10) п. 4 ст. 6 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», п.12 розділу II та п.2 розділу III Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14 квітня 2015 року № 435, в частині несвоєчасного подання звітності за 2015 рік (а.с.36-62).

На підставі Акта перевірки Головного управління Державної фіскальної служби України в Дніпропетровській області від 06 жовтня 2017 року № 14945/04-36-13-05/НОМЕР_11 про результати документальної планової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного соціального внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування ФОП ОСОБА_1, за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2016 року прийняті податкові повідомлення-рішення:

- ППР форми «Р» № НОМЕР_4 про збільшення грошового зобов'язання на суму 171 778,62 грн., яка включає податок на доходи фізичних осіб в сумі 114 519 грн. 08 коп. та штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 57 259 грн. 54 коп.;

- ППР форми «Р» № НОМЕР_5 про збільшення грошового зобов'язання на суму 11 712 грн. 92 коп., яка включає військовий збір в сумі 9 370 грн. 32 коп. та штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 2 342 грн. 58 коп.;

- ППР форм «Д» № НОМЕР_6 щодо збільшення грошового зобов'язання у розмірі 6 851,42 грн., яке включає податкове зобов'язання у розмірі 3 915,10 грн. та штрафну санкцію у розмірі 2 936,32 грн.;

- ППР форми «ПС» № НОМЕР_7 щодо застосування штрафної санкції у розмірі 510 грн.;

- ППР форми «ПС» № НОМЕР_8 щодо застосування штрафної санкції на суму 1 020 грн.;

Рішення про застосування штрафних санкцій:

- № НОМЕР_9 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі штрафу 170 грн.;

- № НОМЕР_10 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі штрафу 1 038 грн.;

- № НОМЕР_2 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі штрафу 21 420 грн. 54 коп.;

- № НОМЕР_3 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі штрафу 793 грн. 28 коп.;

Вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07 листопада 2017 року:

- № Ф- зі сплати позивачем єдиного внеску в сумі 124 210 грн. 98 коп.;

- № Ф- зі сплати позивачем єдиного внеску в сумі 1 586 грн. 55 коп.;

- вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07 грудня 2017 року № Ф-3363-25/410 зі сплати ФОП ОСОБА_1 єдиного внеску в сумі 146 895,81 грн.

14 листопада 2018 року головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи самозайнятих осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУДФС у Дніпропетровській області складені протоколи про адміністративні правопорушення № 257, 258, 259, 260, якими встановлено, що позивачем вчинені правопорушення, які полягають у: заниженні до сплати сум єдиного внеску від здійснення господарської діяльності у 2015-2016 р.р., заниження до сплати єдиного внеску із виплат найманим робітникам, за липень 2016 рік, несвоєчасне подання звітності за 2015 рік, чим порушено аб. 5, п. 6 ст. 128ГКУ від 16 січня 2003 року № 4361ІV; пп.4 ч. 1 ст. 4, п. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 5 ст.8, п. 4 ст. 6 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 165-1 КУпАП (протокол № 257); заниженні одержаного доходу, завищення витрат у деклараціях про майновий стан та доходи за 2015-2016 роки, що призвело до перекручення даних чистого оподаткованого доходу та заниження до сплати сум податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування, військового збору чи порушено аб.5, п.6 ст. 128ГКУ, п.177.2 ст. 177 пп.177.4.4 п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 164-1 КУпАП (протокол № 258); поданні податкових розрахунків за формою 1-ФД у 15-16 рр. не в повному обсязі, а саме на підставі перевірки первинних документів встановлено факт відображення у звіті виплат на користь ФОП не у повному обсязі, чим порушено п. 51 ст. 51, пп. Б п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, п. 6 ст. 127 ГКУ, п. 3.6 Наказу Міністерства доходів і зборів України від 21 січня 2014 року № 49 та № 4 від 13 січня 2015 року Про порядок заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 163-4 КУпАП (протокол № 259); невірному веденні Книги обліку доходів і витрат Ф-10 за 2015 рік та відсутність книги обліку доходів і витрат Ф-10 за 2016 рік, чи порушено аб. 5, п. 6 ст. 128ГКУ, п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України, п.6, п.9 «Порядку ведення обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність» затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів від 16 вересня 2013 року № 481, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 164-1 КУпАП (протокол № 260) (а.с.25-28).

На підставі протоколів про адміністративне правопорушення № 257, 258, 259, 260 від 03 листопада 2017 виконуючим обов'язки заступника начальника ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_2 було складено постанову про накладення адміністративного стягнення від 14 листопада 2018 року, якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 680 грн. за порушення п. 177.2 ст. 177 пп. 177.4.4 п. 177.4 п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України, пп.4 ч.1 ст.4, п.2 ст.6, п.2 ч.1 ст.7, п.5 ст.8, п.4 ст.6 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VІ «Про збір на облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», п. 6, п. 9 «Порядку ведення обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність» затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів від 16 вересня 2013 року № 481, ч.1 ст. 165-1, ч.1 ст. 164-1 КУпАП (а.с.24).

Не погоджуючись із указаною постановою, позивач звернувся з позовом до суду.

Відповідно до ст. 164-1 КУпАП неподання або несвоєчасне подання громадянами декларацій про доходи чи включення до декларацій перекручених даних, неведення обліку або неналежне ведення обліку доходів і витрат, для яких законами України встановлено обов'язкову форму обліку, - тягне за собою попередження або накладення штрафу у розмірі від трьох до восьми неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 2 ст. 6 та ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» визначено, що платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок - не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом.

Відповідно до ч. 7 та ч. 8 ст. 9 цього ж Закону єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Базовим звітним періодом є календарний місяць.

Стаття 165-1 КУпАП встановлює відповідальність за порушення законодавства про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування і загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Так, згідно ч.ч. 3, 4 даної статті несплата або несвоєчасна сплата єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у тому числі авансових платежів, у сумі, що не перевищує трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичну особу - підприємця або особу, яка забезпечує себе роботою самостійно, від сорока до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Несплата або несвоєчасна сплата єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у тому числі авансових платежів, у сумі більше трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичну особу - підприємця або особу, яка забезпечує себе роботою самостійно, від вісімдесяти до ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Факти порушення позивачем податкового законодавства, а також Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» було встановлено відповідачем у листопаді 2017 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Триваючим правопорушенням є проступок, пов'язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов'язків, передбачених правовою нормою, на противагу триваючому, разовим є порушення, яке виразилось в однократному порушенні вимог Закону, яке не має під собою непереривного невиконання обов'язків визначених правовою нормою.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем під час перевірки було встановлено факти заниження до сплати сум єдиного внеску від здійснення господарської діяльності у 2015-2016 р.р., заниження до сплати єдиного внеску із виплат найманим робітникам, за липень 2016 рік, несвоєчасне подання звітності за 2015 рік, заниження одержаного доходу, завищення витрат у деклараціях про майновий стан та доходи за 2015-2016 роки, подання податкових розрахунків за формою 1-ФД у 15-16 рр. не в повному обсязі, невірного ведення Книги обліку доходів і витрат Ф-10 за 2015 рік та відсутність книги обліку доходів і витрат Ф-10 за 2016 рік.

Всі вище наведені порушення є разовими порушеннями Закону, вони не мають триваючого характеру та не проявляються у триваючому безпереривномуу порушенні Закону, як то невиконання обов'язків визначених правовою нормою протягом певного часу.

Так, вказані порушення обумовлені певною дією, оскільки вказані адміністративні правопорушення є разовими, закінченими проступками, відповідно і адміністративне стягнення має бути накладено на винну особу протягом двох місяців з дня вчинення правопорушення.

З огляду на те, що вищезазначені порушення встановлено за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2016 року, суд дійшов до висновку що станом на день прийняття постанови про накладення адміністративного стягнення, а саме 14 листопада 2017 року, двохмісячний строк для застосування до позивача адміністративного стягнення, який обраховується з дати вчинення порушення, сплинув.

За приписами п. 7 абз. 1 ст. 274 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Отже, враховуючи те, що двомісячний строк на застосування до позивача адміністративного стягнення передбаченого ст.ст. 164-1, 165-1 КУпАП сплинув, відповідно справа про адміністративне порушення, в силу приписів статті 274 КУпАП, підлягає закриттю з підстав пропуску строку.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

При цьому, суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Керуючись ст. ст. 9, 14, 73, 74, 77, 90, 242-246, 286 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Визнати постанову № 257 від 14 листопада 2017 року винесену посадовою особою, що виконує обовязки заступника начальника ГУ Державної Фіскальної Служби у Дніпропетровській області ОСОБА_2 про притягнення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу у сумі 680 грн., протиправною та скасувати її.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань сплачений останнім судовий збір у розмірі 640 грн. (шістсот сорок грн).

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.С. Федоріщев