Справа № 813/1812/18
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/396/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Кузьмича С.М. та Довгої О.І.,

з участю секретаря судового засідання - Луців І.І.,

а також сторін (їх представників):

від позивача - Свистович Ю.П.;

від відповідача - Шиба А.І.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській обл. на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26.07.2018р. в адміністративній справі за позовом Дочірнього підприємства «Львівенергорембуд» Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» до Головного управління ДФС у Львівській обл. про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість (суддя суду І інстанції: Кухар Н.А., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 14 год. 03 хв. 26.07.2018р., м.Львів; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 31.07.2018р.),-

В С Т А Н О В И В:

02.05.2018р. позивач Дочірнє підприємство /ДП/ «Львівенергорембуд» Приватного акціонерного товариства /ПрАТ/ «Львівобленерго» звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача Головного управління /ГУ/ ДФС у Львівській обл. № від 31.10.2017р. (а.с.4-6).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26.07.2018р. заявлений позов задоволено; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення відповідача ГУ ДФС у Львівській обл. № від 31.10.2017р.; вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с.220-223).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач ГУ ДФС у Львівській обл., який покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, що в цілому призвело до невірного вирішення спору, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.228-229).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що проведеною перевіркою ДП «Львівенергорембуд» ПрАТ «Львівобленерго» не видається можливим підтвердити реальність здійснення господарських операцій між позивачем та ТзОВ «Топтранс плюс» через відсутність в останнього відповідних основних засобів і трудових ресурсів. Водночас перевіркою ТзОВ «Топтранс плюс» не підтверджено залучення останнім субпідрядників; також податковому органу не надано доказів отримання згоди замовника робіт на залучення субпідрядників тощо.

Таким чином, встановлені за результатами перевірок обставини свідчать про нереальне вчинення операції з ТзОВ «Топтранс плюс», через що у позивача не виникає право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість /ПДВ/ на підставі податкових накладних від вказаного контрагента.

Позивачем ДП «Львівенергорембуд» ПрАТ «Львівобленерго» скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права та ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.237-239).

Заслухавши суддю-доповідача по справі, представника відповідача на підтримання поданої скарги, заперечення представника позивача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, впродовж 27.09.2017р.-03.10.2017р. ревізорами ГУ ДФС у Львівській обл. проведено документальну позапланову виїзну перевірку ДП «Львівенергорембуд» ПрАТ «Львівобленерго» з питань взаємовідносин з контрагентом-постачальником ТзОВ «Топтранс плюс» за лютий-травень 2017 року, за результатами якої складено Акт перевірки № 1670/13-01-14-08/30995056 від 10.10.2017р. (а.с.10-15).

Проведеною перевіркою встановлено порушення позивачем вимог п.п.198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст.198 ПК України, у зв'язку з чим позивачем завищено суму податкового кредиту ПДВ по наданню послуг з ремонту будівель і споруд від ТзОВ «Топтранс плюс» в сумі 77966 грн. 72 коп. за березень 2017 року.

На підставі наведеного Акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення № від 31.10.2017р. про збільшення суми грошового зобов'язання з ПДВ на 116950 грн. 10 коп., в тому числі 77966 грн. 72 коп. за податковим зобов'язанням та 38983 грн. 36 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.9).

За результатами процедури апеляційного узгодження збільшення сум грошових зобов'язань з ПДВ скарга позивача була відхилена, а спірне податкове повідомлення-рішення - залишено без змін (а.с.16-18).

Підставою для винесення вказаних податкових повідомлень-рішень є висновки податкового органу по результатам проведеної перевірки про непідтвердження реальності здійснення господарських операцій позивача з ТзОВ «Топтранс плюс» щодо виконання робіт по ремонту будівель і споруд ПрАТ «Львівобленерго», на підставі яких платником податку були сформовані дані податкового обліку.

Зокрема, в зв'язку з відсутністю у ТзОВ «Топтранс плюс» необхідної кількості трудових ресурсів, а саме достатньої кількості працюючих для надання послуг по ремонту будівель і споруд ПрАТ «Львівобленерго», відсутності власних або орендованих основних засобів, необхідних для надання такого виду послуг (в актах виконаних робіт зазначено про використання будівельних машин - на підприємстві відсутні працівники за професією водій), неможливо підтвердити факт надання послуг для ДП «Львівенергорембуд» ПрАТ «Львівобленерго» відповідно до вказаних договорів.

Зазначені операції ТзОВ «Топтранс плюс» із ДП «Львівенергорембуд» ПрАТ «Львівобленерго» не містять у суті своїй розумних економічних або інших причин (ділової мети) систематичного (протягом місяця) надання робіт та послуг. Такі причини можуть бути наявними лише за умови, якщо платник податку має намір одержати економічний ефект у результаті підприємницької або іншої економічної діяльності. Наслідком діяльності ТзОВ «Топтранс плюс» є переважно формування податкових зобов'язань на адресу контрагентів, в тому числі позивача.

Отже, за рахунок здійснення операцій без реального настання правових наслідків, проведення лише операцій з оформлення документів без реального руху послуг від ТзОВ «Топтранс плюс» та неможливістю встановити реальність наданих послуг щодо ремонту будівель і споруд, ДП «Львівенергорембуд» ПрАТ «Львівобленерго» безпідставно включено до складу податкового кредиту за березень 2017 року суму ПДВ в розмірі 77966 грн. 72 коп.

З урахуванням вказаних обставин контролюючий орган прийшов до висновку про нереальність та безтоварність проведених операцій, у зв'язку з чим прийняв рішення про збільшення суми грошових зобов'язань з ПДВ.

Вирішуючи наведений спір та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що взаємовідносини позивача з контрагентом, який на момент здійснення господарських операцій був належним чином зареєстрований як платник ПДВ, оформлені договорами, а також підтверджені виданими контрагентом первинними документами, а відтак позивачем були виконані передбачені законодавством вимоги для підтвердження права на податковий кредит.

Наведене свідчить про те, що дані податкового обліку сформовані позивачем з дотриманням вимог ПК України, на підставі належним чином оформлених податкових накладних, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних /ЄРПН/.

Відсутність у контрагента позивача задекларованих матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.

Під час судового розгляду відповідачем не надано жодних доказів, окрім як на посилання на розрахунок норм часу, зазначений у актах виконаних робіт.

Поняття «людино-година» не є абсолютною одиницею робочого часу, вона відображає час витрачений групою працівників урочно і понаднормова за виконання завдання. Водночас обставини справи не дають підстав вважати, що зазначена в первинних документах величина затрат робочого часу позбавляла можливості наявними у контрагента позивача трудовими ресурсами виконати спірні роботи.

Відповідачем не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються і на об'єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені у наданих позивачем первинних документах, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні або суперечливі.

Не подано відповідачем належних доказів на підтвердження недобросовісності ТзОВ «Топтранс плюс», не наведено будь-яких доводів щодо здійснення позивачем розглядуваної операції за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) і наміру одержати економічний ефект тощо.

Між тим, наведені висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає такими, що не відповідають фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, з наступних причин.

Підпунктом 44.1 ст.44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абзац другий вищевказаної правової норми).

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

За вимогами ч.1 ст.9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч.2 ст.9 вказаного Закону).

Виходячи з вимог наведених норм ПК України, підтвердженням факту здійснення господарської операції є відповідні розрахункові, платіжні та інші первинні документи, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та підставою для нарахування податкового кредиту і податкового зобов'язання з ПДВ є податкова накладна.

Водночас, пункт 198.3 ст.198 ПК України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (п.198.6 ст.198 ПК України).

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційного з'ясування обставин справи в адміністративному судочинстві зобов'язаний суб'єкт владних повноважень.

Разом з тим, відповідно до принципу змагальності суб'єкт господарювання має спростувати доводи суб'єкта владних повноважень, якщо їх обґрунтованість заперечує.

Оцінка документів, як письмових доказів, здійснюється відповідно до положень процесуального принципу допустимості доказів, закріпленого на час вирішення спору ст.74 КАС України, частиною другої якої передбачено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У даній справі в основу складу податкових правопорушень покладені взаємовідносини позивача з його контрагентами.

Враховуючи положення Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а також приведені норми податкового законодавства, колегія суддів зазначає, що податковий кредит для цілей визначення об'єкту оподаткування ПДВ має бути фактично підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарських операцій.

Право на віднесення сум ПДВ до податкового кредиту виникають у разі здійснення господарських операцій, підтверджених відповідними розрахунковими, платіжними та інші первинними документи, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку. Доведеність податкового правопорушення полягає у комплексному дослідженні усіх складових господарських операцій.

В аспекті наведеного колегія суддів враховує, що наявними матеріалами справи підтверджуються висновки податкового органу про відсутність реального здійснення господарських операцій, з огляду на наступне.

Між ПрАТ «Львівобленерго» (замовник) та ДП «Львівенергорембуд» ПрАТ Львівобленерго» (виконавець) укладено договори № 14/17-сп від 21.03.2017р. та № 9/17-КР від 24.02.2017р., № 1/17-КР від 30.01.2017р. на виконання будівельних робіт по належних ПрАТ Львівобленерго» об'єктах (а.с.106-147).

Для виконання прийнятих на себе зобов'язань ДП «Львівенергорембуд» ПрАТ Львівобленерго» протягом обревізованого періоду укладено з субпідрядником ТзОВ «Топтранс плюс» наступні договори:

№ 01-С від 28.02.2017р., відповідно до якого виконавець (ТзОВ «Топтранс плюс») приймає на себе зобов'язання по ремонту будівель і споруд ПрАТ «Львівобленерго»; вартість робіт по цьому договору становить 154614 грн. 67 коп. Відповідно до довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за березень 2017 року форми КБ-3 на суму 154614 грн. 67 коп. та акту № б/н від 31.03.2017р. приймання-передачі виконаних будівельних робіт за березень 2017 року на суму 154614 грн. 67 коп. (в т.ч. ПДВ 25769 грн. 11 коп.), ТзОВ «Топтранс плюс» надано послуги по ремонту будівлі охорони бази Дрогобицького РЕМ в м.Дрогобичі; заміні покрівлі на будівлі Енергонагляду ПрАТ «Львівобленерго» по вул.Шевченка, 1 в м.Львові; ремонту будівлі ЗТП-72 Дрогобицького РЕМ в м.Дрогобичі (а.с.55-82, 93-94).

№ 05/03-17 від 03.03.2017р., відповідно до якого замовник доручає, а підрядник (ТзОВ «Топтранс плюс») зобов'язується у відповідності до умов даного договору виконати електромонтажні роботи по прокладанню кабельної лінії від ТП-122 до ВОП на вул.Городоцькій, а замовник зобов'язується прийняти ці роботи та оплатити їх. Термін виконання робіт склав 26 календарних днів з моменту підписання договору. Загальна вартість робіт за цим договором визначається сторонами та становить 164400 грн. 68 коп., в т.ч. ПДВ 27400 грн. 11 коп. Відповідно до довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за березень 2017 року форми КБ-3 на суму 164400 грн. 68 коп. та акту № б/н від 31.03.2017р. на суму 164400 грн. 68 коп., в т.ч. ПДВ 27400 грн. 11 коп., приймання-передачі виконаних будівельних робіт ТзОВ «Топтранс плюс» надано послуги за березень 2017 року по прокладанню кабельної лінії від ТП-122 до ВОП на вул.Городоцькій у м.Львові (а.с.45-54, 97-99).

№ 02-С від 02.03.2017р., відповідно до умов якого виконавець ТзОВ «Топтранс плюс» бере на себе зобов'язання по ремонту будівель і споруд ПрАТ «Львівобленерго». Вартість робіт по цьому договору становить 148784 грн. 99 коп. Відповідно до наданої підприємством довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за березень 2017 року форми КБ-3 на суму 148784 грн. 99 коп. та акту № б/н від 31.03.2017р. на суму 148784 грн. 99 коп., в т.ч. ПДВ 24797 грн. 50 коп., приймання-передачі виконаних будівельних робіт за березень 2017 року ТзОВ «Топтранс плюс» виконано роботи по ремонту будівлі ЗТП-144 Дрогобицького РЕМ в м.Дрогобичі, ремонт будівлі ЗТП - 36 Дрогобицького РЕМ в м.Дрогобичі, ремонту будівлі ЗТП-84 Бориславького РЕМ в м.Дрогобичі, ремонту будівлі ЗТП-110 Бориславського РЕМ в м.Бориславі, ремонту будівлі РП-77 РЕМ-3 по вул.Щуратого, ремонту будівлі ПС-17 «Стрий» в м.Стрию (а.с.24-44, 89-90).

Також під час проведення розглядуваної перевірки відповідачем використано Акт перевірки № 1210/13-01-14-14/37259247 від 08.08.2017р. «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ «Топтранс плюс» з питань взаємовідносин з ТзОВ «Імпекс інвестмент», ТзОВ «Аманд-М», ДП «Львівенергорембуд» ПрАТ «Львівобленерго», ФОП ОСОБА_6 за період березень 2017 року», яким встановлено, що відповідно до штатного розпису на підприємстві протягом березня 2017 року було працевлаштованими 6 (шість) працівників, з яких 1 - директор, 1 - бетонувальник, 1 - робітник, 3 - різноробочі (а.с.152-164).

Між тим, в ході проведення перевірки встановлено відображення в актах приймання виконаних будівельних робіт за березень 2017 року використання трудових ресурсів в кількості 8089,66 людино-годин, що при кількості працюючих на підприємстві 5 осіб є неможливий (8089,66/(кількість робочих днів в місяці - 26/5) = 62,22 год в день.), а саме:

по договору № 02-С від 02.03.2017р. використано 2688,71 людино/годин, в т.ч. 174,23 людино/години залучених при використанні будівельних машин та механізмів;

по договору № 05/03-17 від 03.03.2017р. використано 2227,40 людино/годин, в т.ч 411,54 людино/години залучених при використанні будівельних машин ті механізмів;

по договору № 01-С від 28.02.2017 використано 3173,55 людино/годин, в т.ч. 42,11 людино/години залучених при використанні будівельних машин та механізмів.

Крім того, проведеною перевіркою не встановлено наявності та будь-яких орендних відносин протягом березня 2017 року основних засобів (будівельних машин), про використання яких зазначено в актах виконаних робіт. Проведеною перевіркою, на підставі представлених до перевірки документів, а також даних ЄРПН, не підтверджено залучення ТзОВ «Топтранс плюс» до виконання вищевказаних робіт протягом березня 2017 року субпідрядних організацій.

Таким чином, на підставі результатів проведеної перевірки, в зв'язку з відсутністю у ТзОВ «Топтранс плюс» необхідної кількості трудових ресурсів, а саме достатньої кількості працюючих для надання послуг по ремонту будівель і споруд ПрАТ «Львівобленерго», відсутності власних або орендованих основних засобів, необхідних для надання такого виду послуг (в актах виконаних робіт зазначено про використання будівельних машин - на підприємстві відсутні працівники за професією водій), відповідачем зроблено висновок про неможливість підтвердження факту надання послуг для ДП «Львівенергорембуд» ПрАТ «Львівобленерго» відповідно до вищезазначених договорів.

Водночас, під час судового розгляду позивачем представлені докази укладення ТзОВ «Топтранс плюс» договору субпідряду № 18 від 03.03.2017р. з Приватним підприємством /ПП/ «І.С.С.» (а.с.177).

Відповідно до п.1.1 цього договору його предметом є виконання ремонтних робіт будівель Львівобленерго та підготовчі дії для прокладання кабельної лінії.

Факт виконання вказаного договору засвідчується Актами №№ 1-3 приймання виконаних будівельних робіт від 31.03.2017р. (а.с.178-206).

З огляду на викладене слідує, що, будучи спеціалізованим будівельним підприємством, ДП «Львівенергорембуд» ПрАТ «Львівобленерго» укладено договір на виконання комплексу будівельних робіт із замовником ПрАТ «Львівобленерго». У той же час, позивачем залучено до виконання цих робіт субпідрядника - ТзОВ «Топтранс плюс», який, у свою чергу, виконання вказаних робіт доручив на підставі відповідного договору іншій особі - ПП «І.С.С.».

При цьому, податковим органом шляхом проведення відповідних перевірок достовірно з'ясовано відсутність у ТзОВ «Топтранс плюс» реальних можливостей для виконання прийнятих на себе зобов'язань.

Також факт залучення до виконання робіт ТзОВ «Топтранс плюс» та ПП «І.С.С.» не відображений у договірних та інших документах, укладених із замовником робіт - ПрАТ «Львівобленерго», а під час розгляду справи не надано достовірних доказів допуску, перебування та завершення робіт працівниками цих підприємств із використанням відповідного устаткування.

Хоча чинним законодавством не віднесено такі документи технічного характеру до первинних документів і останні не мають значення для бухгалтерського обліку, однак такі є доказами руху активів та персоналу і відповідно спростовують доводи податкового органу.

Сама ж наявність укладених договорів та актів виконаних робіт за наведених обставин викликають обґрунтований сумнів щодо реальності та дійсності вказаних господарських відносин, наявності обґрунтованої доцільності залучення до виконання робіт ТзОВ «Топтранс плюс», який не маючи можливості виконати будівельні роботи, здійснив залучення до їх виконання іншої особи - ПП «І.С.С.».

Звідси, господарські операції, які відображені ДП «Львівенергорембуд» ПрАТ «Львівобленерго» по взаєморозрахунках з ТзОВ «Топтранс плюс» в досліджуваних документах, не мають достатньої доказовості, не стверджують фактичного здійснення господарських операцій, вказують на проведення безтоварних операцій, як наслідок, така діяльність була спрямована лише на створення умов для отримання права на формування податкового кредиту.

Таким чином, в порушення вимог п.п.198.1, 198.2, 198.3 ст.198 ПК України, позивачем завищено податковий кредит по наданню послуг з ремонту будівель і споруд від ТзОВ «Топтранс плюс» за березень 2017 року в сумі ПДВ 77966 грн. 72 коп.

Враховуючи вищевикладене, позивачем не надано достатніх та належних доказів, які б спростовували висновки податкового органу стосовно неможливості фактичного здійснення контрагентом ТзОВ «Топтранс плюс» господарських операцій.

У розглядуваній справі, приймаючи спірні податкові повідомлення-рішення, податковий орган обґрунтовано виходив з того, що позивач фактично послуги, роботи у свого контрагента не придбавав, а лише провів документальне оформлення розглядуваних операцій, не довів ділової мети залучення такого контрагента, через що вказані операції не можна вважати реальними і товарними.

Звідси, надані до перевірки договірні документи про виконання робіт є зайвою ланкою у господарській діяльності ДП «Львівенергорембуд» ПрАТ «Львівобленерго», не містять економічного ефекту, укладені без відповідної мотивації, ділової мети, виробничої потреби та характеру послуг, не підтверджують того, що придбання цих послуг було обумовлено господарською необхідністю та мало на меті отримання платником економічних вигод (прибутку) при вступі у господарські правовідносини із постачальником послуг, та відповідно призвели до збільшення ДП «Львівенергорембуд» ПрАТ «Львівобленерго» задекларованого податкового кредиту, зменшивши тим самим об'єкт оподаткування.

За таких обставин видані ТзОВ «Топтранс плюс» первинні документи слід вважати такими, що не мають юридичної сили, складеними з метою маскування безтоварних операцій, що оформлялися з метою мінімізації податкових зобов'язань.

Отже, податковий орган підставно прийшов до висновку про відсутність реального здійснення господарських операцій позивача з контрагентом ТзОВ «Топтранс плюс» щодо виконання робіт, надання послуг.

Таким чином, оцінюючи в сукупності вищевикладене, враховуючи підтвердження в судовому засіданні обставин, якими контролюючий орган обґрунтував свої твердження про порушення позивачем вимог п.п.198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст.198 ПК України, а відтак й покладених в основу прийнятого оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, заявлений позивачем позов є безпідставним, через що задоволенню не підлягає.

Також в порядку ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви не підлягають відшкодуванню позивачу, а сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід покласти на апелянта ГУ ДФС у Львівській обл.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.2 ч.1 ст.315, п.п.1, 4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській обл. задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26.07.2018р. скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову Дочірнього підприємства «Львівенергорембуд» Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» до Головного управління ДФС у Львівській обл. про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість, - відмовити.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви не підлягають відшкодуванню Дочірньому підприємству «Львівенергорембуд» Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго».

Суму сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Головне управління ДФС у Львівській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді С. М. Кузьмич
О. І. Довга
Дата складення повного судового рішення: 14.11.2018р.