Справа № 522/13906/18     
Суддя: Корой С. М.
Дата ухвалення: 2018-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови від 13.07.2018 року ВП № 56504633, -

В С Т А Н О В И В:

29.08.2018 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області звернулось до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ВП № 56504633 від 13.07.2018 року про накладання штрафу у розмірі 5100 грн.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13.08.2018 року справу № 522/13906/18 передано на розгляд Одеському окружному адміністративному суду.

29.08.2018 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови.

Ухвалою суду від 02.10.2018 року позов залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків позову.

16.10.2018 року позивач усунув недоліки визначені ухвалою суду.

Ухвалою суду від 31 жовтня 2018 року судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі.

Справа розглядається суддею одноособово з особливостями провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Ухвалою суду від 31 жовтня 2018 року встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву до 08.11.2018 року та зазначено, що неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Призначено справу до судового розгляду на 09.11.2018 року.

Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області вимоги ухвали суду від 31.10.2018р. не виконано, відзив на позовну заяву до суду не надано, про причини неподання відзиву суд не повідомлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 150 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

У судове засідання 09.11.2018 року представник відповідача не прибув, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином та завчасно, що підтверджується наявним в матеріалах справи звітом про доставлення електронного листа із копією ухвали суду від 31.10.2018 року та судової повістки направлених на офіційну електронну пошту відповідача (а.с. 49-50).

Враховуючи зазначене, суд кваліфікує таку бездіяльність відповідача як визнання позову.

Представник позивача у судове засідання не прибув, 09.11.2018 року надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.

Згідно із ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене, у зв'язку із неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового розгляду, а також за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі письмовими доказами.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що постановою Приморського районного суду м. Одеси від 20.1.2017р. по справі № 522/15527/17 було зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) з 1 січня 2016 року відповідно до ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та здійснити одноразово виплату не отриманої суми пенсії без обмеження будь-яким строком.

Позивач зазначив що 06.06.2018р. до Пенсійного фонду надійшла постанова відділу примусового виконання рішень ВП№56504633 від 01.06.2018р. про відкриття виконавчого провадження та листом від 15.06.2018р. №9561/03 Пенсійний фонд повідомив виконавчу службу про те, що відповідний перерахунок пенсії головним управлінням ОСОБА_1 з 01.01.2016р. вже було проведено 21.03.2018р. згідно постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018р. № 103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб на підставі наданої ліквідаційною комісією ГУМВС України в Одеській області довідки про розмір грошового забезпечення за нормами, чинними на 01.01.2016р. Так, позивач звертає увагу суду на те, що донарахована сума пенсії за період з січня 2016 року по грудень 2017 року у розмірі 25744,80 грн. буде виплачена у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018р. №103. Таким чином, на думку позивача, головним управлінням виконано всі вимоги виконавчого листа № 522/15527/17 від 22.05.2018р. та відповідно до вимог п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження № 56504633 підлягало закінченню у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення.

У зв'язку з чим наявні підстави для скасування оскаржуваної постанови про накладення штрафу.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, враховуючи визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 20.1.2017р. по справі № 522/15527/17 було зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) з 1 січня 2016 року відповідно до ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та здійснити одноразово виплату не отриманої суми пенсії без обмеження будь-яким строком. Зазначене рішення набрало законної сили.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Носенком С.Б. від 01.06.2018р. відкрито виконавче провадження № 56504633 з виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси по справі № 522/15527/17 (а.с.15).

Згідно вказаної постанови встановлено боржнику- Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області строк для виконання рішення суду 10 робочих днів.

Як свідчать матеріали справи, постанова Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 01.06.2018р. направлена на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області згідно супровідного листа від 06.08.2018р. за вих. №091-4696 та отримана Пенсійним фондом 06.06.2018р.(а.с.16).

Листом від 15.06.2018р. №9561/03 Пенсійний фонд повідомив виконавчу службу про те, що відповідний перерахунок пенсії головним управлінням ОСОБА_1 з 01.01.2016р. вже було проведено 21.03.2018р. згідно постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018р. № 103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб на підставі наданої ліквідаційною комісією ГУМВС України в Одеській області довідки про розмір грошового забезпечення за нормами, чинними на 01.01.2016р. Так, позивач звертає увагу суду на те, що донарахована сума пенсії за період з січня 2016 року по грудень 2017 року у розмірі 25744,80 грн. буде виплачена у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018р. №103 (а.с.17).

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Носенко С.Б. про накладення штрафу у ВП № 56504633 від 13.07.2018р., за невиконання рішення суду згідно виконавчого листа Приморського районного суду м. Одеси по справі № 522/15527/17 від 22.05.2018 року, накладено штраф у розмірі 5100,00грн. (а.с. 6).

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 2 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів як, зокрема, постанови судів у адміністративних справах.

Частиною 1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев'ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно з ч.1-3 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Таким чином, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, тобто встановленого 10-деного строку на виконання рішення суду, повинен особисто перевірити виконання рішення боржником.

Судом встановлено, що в оскаржуваній постанові державного виконавця від 13.07.2018 р. зазначено, що боржником рішення суду не виконано та не надано письмове підтвердження про повне чи часткове виконання рішення суду. Стягувач своєю заявою повідомив про невиконання боржником рішення суду.

Однак, згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 15.06.2018р. №9561/03 адресованого відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області повідомлено про виконання рішення суду (а.с.17).

Вказані обставини підтверджуються наданими до суду перерахунком пенсії ОСОБА_1 від 21.03.2018р.(а.с.18), розрахунком на доплату пенсії (а.с.20).

Так, ч.3,4 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. N 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» вирішено перерахувати з 1 січня 2016 р. пенсії, призначені згідно із Законом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р. N 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" (Офіційний вісник України, 2015 р., N 96, ст. 3281). Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року. Виплату перерахованих відповідно до абзацу першого цього пункту пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) проводити з 1 січня 2018 року. Сума перерахованих пенсій для виплати за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 р. обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 1 січня 2018 р. та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в такому порядку: з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 року; з 1 січня 2020 р. - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 р. та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

Так, судом встановлено, що позивачем здійснено перерахунок пенсії, виходячи із розміру грошового забезпечення за нормами, чинними за січень 2016 року, за прирівняною посадою поліцейського, виплата якої здійснюється у порядку встановленому п.3 постанови Кабінету Міністрів України №103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб. При цьому, невиконання судового рішення управлінням ПФУ в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.06.2018р. у справі №757/29541/14-а.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що постанова від 13.07.2018 року ВП № 56504633 старшого державного виконавця ВПВР Управління ДВС ГТУЮ в Одеській області Носенка С.Б. про накладення на боржника ГУ ПФУ штрафу у розмірі 5100,00грн. є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень має на увазі, що рішення має бути прийняте з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У Рішенні від 27 вересня 2010 року по справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду справи відповідач не довів належними і допустимими доказами те, що позивачем були порушені приписи законодавства України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, суд дійшов висновку, що доводи позивача викладені в позовній заяві є обґрунтованими, а відповідно такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Частиною 1 ст.139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно платіжного доручення №1747 від 19.09.2018р. позивачем сплачено судовий збір за подання вказаного адміністративного позову у розмірі 1762,00грн. (а.с. 45).

Враховуючи зазначене суд вважає за можливе стягнути з управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області сплачений судовий збір у розмірі 1762,00грн.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 287, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови від 13.07.2018 року ВП № 56504633- задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 13.07.2018 року ВП № 56504633 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн.

Стягнути на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області судові витрати в розмірі 1762 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П'ятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення виготовлене та підписане суддею 09 листопада 2018 року.

Суддя Корой С.М.

.