Справа № 826/11201/18
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2018-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 листопада 2018 року № 826/11201/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В.В., розглянувши у спрощеного позовного провадження матеріали адміністративної справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна фармацевтична

компанія»

до Заступника департаменту комунального господарства та благоустрою

Виконавчого органу Вінницької міської ради Шестопала Вячеслава Леонідовича

про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Центральна фармацевтична компанія» (далі по тексту - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до заступника департаменту комунального господарства та благоустрою Виконавчого органу Вінницької міської ради Шестопала Вячеслава Леонідовича з наступними позовними вимогами:

- визнати протиправними дії відповідача, що полягають у самовільному, всупереч установленому законом порядку, вимаганні від позивача здійснити матеріальні витрати на ремонт тротуару комунальної форми власності та укласти договір на комплексне опорядження, утримання і зовнішній благоустрій території, прилеглої до аптеки «Бажаємо здоров'я» по просп. Коцюбинського, 37;

- зобов'язати відповідача утриматися від будь-яких дій, направлених на здійснення ремонту тротуару комунальної форми власності, що знаходиться вздовж будинку №37 по проспекту Коцюбинського у місті Вінниця за рахунок та силами позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що у зв'язку зі здійсненням монтажних робіт невідомими особами позивач звернувся до Вінницької міської ради листом, яким просив відновити тротуарне покриття та прибрати демонтоване покриття, на який отримано відповідь відповідача, згідно якої позивача зобов'язано виконати ремонт пошкодженого тротуару, облаштувати нове асфальтобетонне покриття, укласти з департаментом комунального господарства та благоустрою міської ради договір на комплексне опорядження, утримання і зовнішній благоустрій території, прилеглої до аптеки «Бажаємо здоров'я» по просп. Коцюбинського, 37.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 серпня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

30 серпня 2018 року від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив, з якого вбачається, що відповідач не погоджується з заявленими позовними вимогами, оскільки, враховуючи звернення позивача, йому було лише роз'яснено існуючі норми правовідносин, врегульовані як Правилами благоустрою території міста Вінниця так і Законом України «Про благоустрій населених пунктів».

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що згідно договору №01/01/18-2 операційної оренди нежитлового приміщення від 01 січня 2018 року позивачу (орендар) передано Приватним підприємством «Торгівельно-інвестиційна компанія «Будтрейдсервіс» (орендодавець) належне йому на праві приватної власності ізольоване нежитлове приміщення загальною площею 88,3 кв. м., яке розташоване за адресою: м. Вінниця, просп. Коцюбинського, 37, приміщення 65 у строкове платне користування, а орендар приймає в операційну оренду зазначений об'єкт оренди для тимчасового комерційного використання - з метою розташування аптеки. Термін дії договору - з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2019 року. Згідно п.6.2 вказаного договору позивач зобов'язується, зокрема, утримувати прибудинкову територію у належному санітарному стані.

Нежитлове приміщення загальною площею 88,3 кв. м., яке розташоване за адресою: м. Вінниця, просп. Коцюбинського, 37, передано позивачу актом від 01 січня 2018 року прийому-передачі приміщення в операційну оренду згідно договору №01/01/18-2 нежитлового приміщення від 01 січня 2018 року.

Позивач звернувся, зокрема, до Вінницької міської ради із заявою від 29 травня 2018 року №29/05/2018-1, в якій зазначає, що у період з 16 травня 2018 року по 18 травня 2018 року на замовлення Вінницької міської ради було проведено ремонт тротуарного покриття шляхом заміни асфальтного покриття за адресою: м.Вінниця, просп. Коцюбинського, 37. Роботи здійснювалися невідомою підрядною організацією. По завершенню ремонтних робіт демонтоване асфальтне покриття було навантажене уздовж будинку 37, у т.ч. уздовж входу в аптеку, що обслуговується позивачем. Станом на день подання заяви демонтований асфальт не було прибрано. У зв'язку з викладеним позивач просив розглянути заяву та прибрати демонтоване асфальтне покриття, що перебуває уздовж фасаду будинку №37 по просп. Коцюбинського у м. Вінниця.

На заяву позивача від 29 травня 2018 року №29/05/2018-1 Департаментом міського господарства Вінницької міської ради надано відповідь від 20 червня 2018 року №18-00-006-27982, з якої вбачається, що виїздом на місце встановлено вкрай пошкоджене асфальтобетонне покриття тротуару біля аптеки «Бажаємо здоров'я» по просп. Коцюбинського, 37. Враховуючи викладене позивачу запропоновано:

- виконати ремонт пошкодженого тротуару, облаштувавши нове асфальтобетонне покриття зазначеного вище тротуару;

- укласти з департаментом комунального господарства та благоустрою міської ради договір на комплексне опорядження, утримання і зовнішній благоустрій території, прилеглої до аптеки «Бажаємо здоров'я» по просп. Коцюбинського, 37.

Вказаний лист підписано заступником департаменту комунального господарства та благоустрою Виконавчого органу Вінницької міської ради Шестопалом Вячеславом Леонідовичем.

Вважаючи дії відповідача, такими що суперечать установленому законом порядку, які полягають у вимаганні від позивача здійснити матеріальні витрати на ремонт тротуару комунальної форми власності та укласти договір на комплексне опорядження, утримання і зовнішній благоустрій території, прилеглої до аптеки «Бажаємо здоров'я» по просп. Коцюбинського, 37, протиправними та з метою зобов'язання відповідача утриматися від вчинення дій у подальшому, позивач звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

У відповідності до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно зі ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушенні в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії.

Рішення, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України та норм Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов'язковими. Відсутність порушеного права та неправильний спосіб захисту встановлюється при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень законодавства вбачається, що особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом у разі, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб'єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач. Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

Тобто, в розумінні КАС України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним за встановленням судом факту їх порушення.

Отже, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Таким чином, для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Зазначені висновки були неодноразово відображені в судовій практиці Вищого адміністративного суду України, зокрема в рішенні від 02 квітня 2014 року, прийнятому по справі № К/800/42688/13.

Крім того, Верховний Суд України, розглядаючи справу №21-438а12, у своїй постанові від 26 березня 2013 року прийшов до правового висновку про те, що відповідно до ч.1 ст.2, п.п. 6, 8 ч.1 ст.3, ч.1 ст.6 КАС України, предметом захисту в адміністративному судочинстві є саме порушені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або їхніх посадових чи службових осіб права та інтереси позивачів.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що заявники вважають начебто певні положення норм законодавства впливають на їх правове становище.

Враховуючи зазначене, в межах розгляду даної адміністративної справи насамперед підлягає встановленню факт порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача з боку відповідача. При цьому необхідно зазначити, що обов'язковою ознакою порушення права особи є його припинення, зміна або встановлення неможливості реалізації.

При цьому, реалізація особою права на звернення до адміністративного суду з позовом про оскарження будь-яких рішень, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, не покладає на суд беззаперечного обов'язку щодо надання такого захисту безвідносно до змісту позовних вимог та наявності спірних публічно-правових правовідносин.

Тобто, питання про можливість задоволення конкретних позовних вимог позивача, спрямованих на відновлення його прав, має вирішуватися, виходячи із суті заявлених вимог та наявності спірних правовідносин, які виникли безпосередньо між позивачем та контролюючим органом, протиправні дії якого, на суб'єктивну думку позивача, порушили його право.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач просить визнати протиправними дії відповідача, що полягають у самовільному, всупереч установленому законом порядку, вимаганні від позивача здійснити матеріальні витрати на ремонт тротуару комунальної форми власності та укласти договір на комплексне опорядження, утримання і зовнішній благоустрій території, прилеглої до аптеки «Бажаємо зборов'я» по просп. Коцюбинського, 37, посилаючись при цьому на телефонні розмови та відповідь від 20 червня 2018 року №18-00-006-27982, підписану відповідачем.

Проте, з наданої позивачу письмової відповіді вбачається, що позивачу запропоновано: виконати ремонт пошкодженого тротуару, облаштувавши нове асфальтобетонне покриття зазначеного вище тротуару; укласти з департаментом комунального господарства та благоустрою міської ради договір на комплексне опорядження, утримання і зовнішній благоустрій території, прилеглої до аптеки «Бажаємо здоров'я» по просп. Коцюбинського, 37.

При цьому, жодних доказів вимагання від позивача вчинення оскаржуваних дій в матеріалах справи не міститься, як і відсутні докази на підтвердження винесення відповідачем будь-якого рішення наказового характеру з відповідними вимогами.

Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Пунктом 10.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 травня 2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» визначено, що у разі визнання судом неправомірними дій чи бездіяльності відповідача суд може зобов'язати його вчинити чи утриматися від вчинення певних дій у спосіб, визначений чинним законодавством, яким може бути захищено/відновлено порушене право.

Виходячи зі змісту вищенаведених норм, процесуальним законодавством не передбачено оскарження рішень, дії чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які фактично не відбулись, або відбудуться в майбутньому, з огляду на відсутність порушення прав, свобод та інтересів особи, яка звертається до суду.

У даному випадку, позивачем не наведено доводів, а судом не встановлено порушення прав, свобод та законних інтересів позивача у зв'язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, з урахуванням обставин зазначених вище, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 77, 78, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна фармацевтична компанія» - відмовити.

Рішення суду, відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Аверкова