Справа № 2540/3069/18
Суддя: Заяць О.В.
Дата ухвалення: 2018-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2018 року Чернігів Справа № 2540/3069/18

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Зайця О.В.,

за участю секретаря Новик Н.С.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання дій протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправним дій Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області по проведенню перевірки ОСОБА_3, результати якої оформлено актом від 20.03.2018 №203/13/НОМЕР_1; визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Чернігівській області від 16.05.2018 №9; визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Чернігівській області від 16.05.2018 №9.

Свої вимоги мотивує тим, що вважає дані податкові повідомлення-рішення незаконними та необґрунтованими, оскільки перевірка, за результатами якої вони винесені, є упередженою та протиправною з процедурних підстав.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представники відповідача позовні вимоги не визнали, просили у їх задоволенні відмовити та пояснили, що відповідно до приписів п.79.2 ст.79 ПК України позивачу у день винесення вказаного наказу - 21.02.2018 і за 12 днів до початку перевірки з дотриманням вимог ст. 42 ПК України на його адресу були направлені вказаний наказ про проведення перевірки та письмове повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки від 21.02.2018 №50/25-01-13-08-08, які отримані позивачем особисто 23.03.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Крім того, зазначили, що контролюючий орган вправі запитувати та досліджувати у ході перевірки документи, що стосуються предмету перевірки. Вважають, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені відповідно чинного законодавства України.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

На підставі підпункту 20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п. 78.1.7. п.78.1 ст.78, ст.78 та ст.79 ПК України у зв'язку з отримання з ЄДРПОУ відомостей щодо припинення підприємницької діяльності позивачем керівником ГУ ДФС у Чернігівській області прийнято рішення про проведення з 05.03.2018 документальної позапланової невиїзної перевірки, оформлене наказом №360 від 21.02.2018.

Результати перевірки відповідно до п.86.1 ст.86 ПКУ оформлені Актом від 20.03.2018 №203/13/НОМЕР_1 (надалі -Акт перевірки).

За висновками, викладеними в Акті перевірки:

не надано на перевірку книгу обліку доходів та витрат ст.44, п.85.2 ст.85, п. 177.10 ст.177 ПКУ, п.6 от. 128 Господарського кодексу України не надано на перевірку Книгу обліку доходів та витрат;

в порушення абз. 2.3,4 та5 п.293.4 ст.293 та пунктів 295.1, 295.3 ст.295 Податкового кодексу України занижено суму єдиного податку, що підлягає нарахуванню та сплаті на 14563 грн. 40коп.

За результатами перевірки прийняті наступні повідомлення-рішення:

№9 від 16.05.2018 на загальну суму 18204 грн. 25 коп. за донарахованими податковими зобов'язаннями санкції -3640 грн. 85коп.;

№9 від 16.05.2018 на суму 510 грн. штрафних санкцій за ненадання платником податків контролюючим органам документів при здійсненні податкового контролю.

08 червня 2018 року позивача отримав поштою податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Чернігівській області.

Не погоджуючись з ними, 15.06.2018 ним подано скаргу до Державної фіскальної служби України у порядку, встановленому ст. 56 ПК України. Рішенням ДФС України від 10.08.2018 №11927/К/99-99-11-02-01-14 оскаржувані податкові повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Не погоджуючись з вищезазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 року №2755-VI (далі ПК України).

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення. Абзацом 2 п. 75.1 ст.75 ПК України регламентовано, що документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

В силу п. 75.1 ст. 75 ПК України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з п.78.4 ст. 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Відповідно до п. 42.2. ст.42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Пунктом 42.4 вказаної статті регламентовано, у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Так, згідно п. 79.1 ст. 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

У відповідності до п. 79.2 ст. 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Відповідно до наказу № 360 від 21.02.2018 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки» (а.с. 75) перевірку призначено з 05.03.2018.

Як встановлено у судовому засіданні та підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та документами перевірки, наказ та письмове повідомлення отримано позивачем лише 23.03.2018.

Таким чином, суд погоджується з доводами позивача, що положення пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України визначають, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Відповідно до абзацу другого пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Крім того, згідно правової позиції Верховного суду України, викладеної у справі № 21-425а14 нормами Податкового кодексу України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 та пункту 79.2статті 79 Податкового кодексу України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст. 73 КАС України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами ст. 76 КАС України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно вимог ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем як суб'єктом владних повноважень покладений на нього обов'язок доказування правомірності прийняття оскаржуваних рішень не виконано.

Враховуючи встановлені у справі обставини та наявні у ній матеріали, суд приходить до висновку, що наявні підстав для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241, 243, 244-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області (вул. Реміснича, буд. 11,м. Чернігів,14000, ) по проведенню перевірки ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1), результати якої оформлено актом від 20.03.2018 №203/13/НОМЕР_1.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Чернігівській області від 16.05.2018 №9 та від 16.05.2018 №9.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області (вул. Реміснича, буд. 11,м. Чернігів,14000, ) на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 1409,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлено 12 листопада 2018 року.

Суддя О.В. Заяць