Справа № 0440/6017/18
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2018-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
31 жовтня 2018 року Справа № 0440/6017/18
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Дєєв М.В., при секретарі судового засідання - Сергієнко В.Ю., за участю представника позивача - ОСОБА_1, та представників відповідача - Старостенка В.М. та Осташка О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про залишення позовної заяви без розгляду та клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку звернення до суду із даним позовом по справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, компенсації втрати частини грошових доходів, -
В провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_4 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, відповідно до якого позивач просить:
- стягнути з Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 113 098,68 грн.;
18.09.2018 року через канцелярію суду від Головного управління ДФС у Дніпропетровській області надійшла заява про залишення позовної заяви без розгляду, у зв'язку з тим, що позивачем було пропущено строк звернення до суду із даним позовом.
12.10.2018 року ухвалою суду, рекомендовано позивачу подати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, у зв'язку з чим, адміністративний позов - залишено без руху та встановлено позивачу строк у 5 днів з моменту отримання ухвали для усунення недоліків визначених в ухвалі суду але не пізніше 30.10.2018 року.
30.10.2018 року через канцелярію суду позивачем подано клопотання про поновлення строку звернення до суду із даним позовом.
В обгрунтування заяви зазначено, що постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.10.2012 року, якою суд вирішив поновити позивача на роботі, підлягала негайному виконанню, проте фактично позивача було поновлено на роботі - 30.05.2018 року, у зв'язку з чим, строк звернення до суду із даним позовом повинен обчислюватися саме з моменту фактичного поновлення на роботі.
З огляду на викладене, позивач вважає, що недотримання строків зумовлено бездіяльністю відповідача, а тому, строки пропущено з незалежних від позивача обставин, що є підставою для поновлення строків.
31.10.2018 року в судовому засіданні, представник відповідача підтримав заяву про залишення позовної заяви без розгляду, представник позивача наполягав на задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до суду із даним позовом.
Розглянувши клопотання Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про залишення позовної заяви без розгляду та клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку звернення до суду із даним позовом, суд зазначає наступне.
На виконання вказаного вище судового рішення від 09.10.2012 року відповідно до наказу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №315-0 від 11.05.2018 року ОСОБА_4 поновлено на посаді, та з 30.05.2018 року позивач приступив до роботи.
Відповідно до заяви від 14.06.2018 року, позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу до фактичного поновлення на роботі 30.05.2018 року.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з ч.3 ст. 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Отже, КАС України передбачає можливість встановлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків.
Згідно ч. 1, 2 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Так, рішенням Європейського Суду з прав людини по справі "Іліан проти Туреччини" слідує, що правило встановлення обмежень до суду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.
У справі Delcourt v. Belgium Європейський Суд з прав людини зазначив, що "у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".
Тобто, правило про пропуск строку звернення до суду не має абсолютного характеру і не повинно застосовуватися автоматично, навіть у разі пропуску строку звернення до суду без відповідних додаткових обґрунтувань суд не може його застосувати.
У рішенні «Стагно проти Бельгії» Європейський Суд з прав людини дійшов до висновку, що при застосуванні законодавчого строку давності національні суди мають приймати до уваги конкретні обставини справи, таким чином, щоб обмеження на доступ до суду було пропорційним щодо цілі забезпечення правової визначеності та належного здійснення правосуддя (Stagno v. Belgium № 1062/07).
На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про задоволення клопотання позивача про визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними та поновити строк для звернення до суду із даним позовом, у зв'язку з чим, відсутні підстави для задоволення заяви відповідача про залишення позову без розгляду, у зв'язку із пропуском позивачем строку звернення до суду.
Керуючись ст.ст. 121, 241-243,248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні клопотання Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про залишення позовної заяви без розгляду по справі № 0440/6017/18 за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, компенсації втрати частини грошових доходів - відмовити.
Клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку звернення до суду із даним позовом - задовольнити.
Визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду.
Поновити ОСОБА_4 строк на звернення до суду із даним позовом.
Відповідно до статті 256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та відповідно до статтей 293-294 Кодексу адміністративного судочинства України окремо оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення чи ухвалу суду, прийняту за наслідками розгляду справи.
Повний текст ухвали складений 05.11.2018 року.
Суддя М.В. Дєєв