Справа № 826/322/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2018-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

01 листопада 2018 року справа №826/322/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Яцюти М.С. та представників:

позивача: не з'явились;

відповідача 1: не з'явились;

відповідача 2: ОСОБА_1;

відповідача 3: Полумиска В.І.;

третьої особи: Полумиска В.І.

розглянувши у судовому засідання адміністративну справу

за позовомОСОБА_3 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_3.)
до1. Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Оберемка Романа Анатолійовича (далі по тексту - відповідач 1, Уповноважена особа Оберемко Р.А.) 2. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі по тексту - відповідач 2, Фонд) 3. Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Савельєвої Анни Миколаївни (далі по тексту - відповідач 3, Уповноважена особа Савельєва А.М.)
третя особаПублічне акціонерне товариство "ЄВРОГАЗБАНК" (далі по тексту - третя особа, ПАТ "ЄВРОГАЗБАНК")
про1) визнання протиправною бездіяльність відповідача 1 щодо не включення ОСОБА_3 до переліку вкладників, які мають право на отримання коштів за вкладами ПАТ "ЄВРОГАЗБАНК" за рахунок Фонду, з належною йому сумою в розмірі 195 700,00 грн. на підставі договору банківського вкладу з фізичною особою №349717 від 18 червня 2014 року; 2) зобов'язання відповідача 1 включити ОСОБА_3 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "ЄВРОГАЗБАНК" за рахунок Фонду, з належною йому сумою в розмірі 195 700,00 грн. на підставі договору банківського вкладу з фізичною особою №349717 від 18 червня 2014 року; 3) визнання протиправною бездіяльності відповідача 2 щодо не включення ОСОБА_3 до Загального реєстру вкладників ПАТ "ЄВРОГАЗБАНК", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з належною йому сумою в розмірі 195 700,00 грн. на підставі договору банківського вкладу з фізичною особою №349717 від 18 червня 2014 року; 4) зобов'язання відповідача 2 включити ОСОБА_3 в Загальний реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "ЄВРОГАЗБАНК" за рахунок Фонду, з належною йому сумою в розмірі 195 700,00 грн. на підставі договору банківського вкладу з фізичною особою №349717 від 18 червня 2014 року; 5) зобов'язання відповідача 2 затвердити Загальний реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "ЄВРОГАЗБАНК" за рахунок Фонду, який повинен містити відомості про ОСОБА_3 щодо відшкодування коштів за вкладами ПАТ "ЄВРОГАЗБАНК" за рахунок Фонду з належною йому сумою в розмірі 195 700,00 грн. на підставі договору банківського вкладу з фізичною особою №349717 від 18 червня 2014 року; 6) зобов'язання відповідача 2 вчинити дії щодо виплати належних позивачу грошових коштів у розмірі, визначеному частиною першою статті 26 Закону України "Про гарантування вкладів фізичних осіб", що розміщені за договором банківського вкладу в ПАТ "ЄВРОГАЗБАНК" на користь ОСОБА_3
На підставі частини третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 01 листопада 2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення (скорочене рішення).

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом, оскільки вважає протиправною бездіяльність відповідачів щодо не включення його до переліку та Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, оскільки вона суперечить вимогам Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та порушує право на отримання гарантованої суми вкладу.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 червня 2016 року в адміністративній справі №826/322/15 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2015 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 червня 2016 року скасовано; адміністративний позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30 червня 2016 року №К/800/39069/15 попередні судові рішення у справі скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Автоматизованою системою документообігу Окружного адміністративного суду міста Києва адміністративну справу передано на розгляд судді Кузьменку В.А.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 липня 2016 року прийнято адміністративну справу №826/322/15 до провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 січня 2017 року позовну заяву ОСОБА_3 залишено без розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2017 року ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 січня 2017 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 квітня 2017 року прийнято адміністративну справу №826/322/15 до провадження та призначено справу до судового розгляду.

Відповідач 1 подав до суду письмове заперечення проти позову, в якому зазначав про право Уповноваженої особи Фонду повідомляти про нікчемність укладених банком правочинів та, що спірний правочин є нікчемним на підставі пункту 7 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідач 2 в письмовому запереченні проти позову зазначив про передчасність вимог до Фонду.

Відповідач 3 письмового заперечення або відзиву на позовну заяву до суду не надав та недоведеність порушеного права діями Фонду.

Третя особа в письмових пояснень з приводу заявлених позовних вимог вказала на відсутність фактичного надходження грошових коштів на рахунок банку, так як, станом на початок дня та на кінець дня 18 червня 2014 року сума залишку коштів Трускавецького відділення №1 АТ "ЄВРОГАЗБАНК" була незмінна.

В судове засідання 01 листопада 2018 року представник позивача не прибув, , представники відповідача 2, 3 та третьої особи проти позову заперечили; представник відповідача 1 до суду не прибув.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

Між ОСОБА_3 (вкладник) та ПАТ "ЄВРОГАЗБАНК" (банк) укладено договір банківського вкладу з фізичною особою від 18 червня 2014 року №349717, за умовами якого Банк зобов'язувався прийняти від вкладника на депозитний рахунок НОМЕР_2 грошові кошти в розмірі 195 700,00 грн. строком на 30 днів (тобто до 18 липня 2014 року) та зобов'язувався сплачувати проценти за його користування у розмірі 23 % річних.

Як підтверджує квитанція від 18 червня 2014 року №61977, позивач перерахував на свій вкладний рахунок грошові кошти у розмірі 195 700,00 грн.

Постановою Правління Національного банку України від 16 липня 2014 року №424 Публічне акціонерне товариство "ЄВРОГАЗБАНК" віднесено до категорії неплатоспроможних.

Згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 16 липня 2014 року №57, розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства "ЄВРОГАЗБАНК" з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 17 липня 2014 року по 17 жовтня 2014 року та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в АТ "ЄВРОГАЗБАНК" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Ковальова Віктора Михайловича.

Також, 13 жовтня 2014 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №111 про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації в АТ "ЄВРОГАЗБАНК" та продовжено строки повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію АТ "ЄВРОГАЗБАНК" на один місяць до 17 листопада 2014 року.

06 листопада 2014 року позивач звернувся до директора-розпорядника Фонду гарантування фізичних осіб із заявою про виплату йому гарантованої суми відшкодування за вкладом, розміщеним в АТ "ЄВРОГАЗБАНК".

Постановою Правління Національного банку України від 17 листопада 2014 року № 717 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ЄВРОГАЗБАНК" та Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 18 листопада 2014 року №121 "Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства "ЄВРОГАЗБАНК" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку" відкликано банківську ліцензію Публічного акціонерного товариства "ЄВРОГАЗБАНК" розпочато процедуру ліквідації Банку строком на один рік з 18 листопада 2014 року по 17 листопада 2015 року. Уповноваженою особою ФГВФО на ліквідацію АТ "ЄВРОГАЗБАНК" призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Ковальова Віктора Михайловича.

21 листопада 2014 року позивач звернувся до відповідача 1 із заявою про визнання його кредиторських вимог та виплати суми відшкодування за вкладом.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб листом від 27 листопада 2014 року №21-036-14032/14 повідомив позивача про те, що Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію АТ "ЄВРОГАЗБАНК" здійснює перевірку правових підстав розміщення вкладу ОСОБА_3 в банку, з урахуванням обмежень в діяльності банку, встановлених Національним Банком України під час віднесення АТ "ЄВРОГАЗБАНК" до категорії проблемних.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 18 грудня 2014 року № 150 "Про призначення Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ "ЄВРОГАЗБАНК" призначено з 19 вересня 2014 року уповноважену особу ФГВФО на ліквідацію АТ "ЄВРОГАЗБАНК" провідного юрисконсульта відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Оберемка Романа Анатолійовича.

20 грудня 2014 року позивач звернувся із заявою до відповідача 1, в якій просив повідомити його про причини не включення ОСОБА_3 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

З огляду на бездіяльність відповідачів щодо не включення позивача до переліку та загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вищий адміністративний суд України, направляючи справу на новий розгляд зазначив наступне: "суди першої та апеляційної інстанцій не дослідили питання щодо наслідків проведення уповноваженою особою Фонду перевірки правомірності укладення правочину між позивачем та банком.

Як встановлено, відповідно до квитанції № 61977 від 18.06.2014 року, позивачем на вказаний депозитний рахунок перераховано кошти в розмірі 195700,00 грн. В той же час, постановою Правління Національного банку України від 17.06.2014 року № 366/БТ до АТ "ЄВРОГАЗБАНК" застосовано заходи впливу за порушення банківського законодавства та на період до 18.12.2014 року зупинено, зокрема, залучення у вклади (депозити) коштів від фізичних осіб у національній валюті.

Суд першої інстанції оцінки вказаній обставині не надав. Натомість, суд апеляційної інстанції зазначив, що постанова Правління Національного банку України від 17.06.2014 року № 366/БТ, якою до АТ "ЄВРОГАЗБАНК" було застосовано заходи впливу, є банківською таємницею, а тому про неї не було і не могло бути відомо позивачу, що також вказує на добросовісність його дій у спірних правовідносинах.

Проте, такий висновок не є беззаперечним, а тому вказані обставини необхідно перевірити разом із доводами відповідача, що фактично грошові кошти від позивача на рахунок банку не були внесені.

З цього приводу суд апеляційної інстанції вказав, що на підтвердження факту внесення грошових коштів на рахунок до банку у позивача наявний належним чином оформлений документ банківської установи, який свідчить про те, що грошові кошти відповідно до укладеного договору були внесені позивачем, в той час як відповідачами доказів того, що зазначені кошти фактично не вносились надано не було.

Проте відповідач також стверджував, що сума залишку коштів у касі Трускавецького відділення № 1 АТ "ЄВРОГАЗБАНК" станом на початок та на кінець дня 18.06.2014 року була незмінна і становила 1,19 грн.

Проте, вказаним обставинам суди не надали належної оцінки та не перевірили їх."

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог та на виконання вказівок Вищого адміністративного суду України, звертає увагу на наступне.

Скасовуючи попередні рішення у справі та направляючи справу на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва, Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 30 червня 2016 року по справі №К/800/39069/15 зазначив, що при новому розгляді справи, судам необхідно дослідити питання щодо наслідків проведення уповноваженою особою Фонду перевірки правомірності укладення правочину між позивачем та банком та факт внесення грошових коштів позивачем на рахунок відкритий в АТ "ЄВРОГАЗБАНК".

Таким чином, на виконання вказівок Вищого адміністративного суду України суду необхідно встановити зміст спірних правовідносин та надати оцінку вимогам позивача, викладеним у адміністративному позові.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

За визначенням статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошт.

Частиною першою статті 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до частини першої статті 1 та частини третьої статті 12 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду; виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: 1) визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; 2) визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; 3) визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; 4) приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 5) затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; 6) приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; 7) встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Частина друга статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлює, що вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з частиною четвертою статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, суб'єкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах.

Таким чином, після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" гарантує повернення кожному вкладнику банку суми відшкодування коштів за вкладом, у тому за договором про банківського рахунку, у межах 200 000,00 грн.; відмовлено у відшкодуванні коштів за вкладом може бути лише за наявності підстав, передбачених частиною четвертою статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

За правилами частин першої-третьої статті 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з частиною п'ятою статті 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Частина шоста статті 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначає, що уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Відповідно до пунктів 3-5 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14 (далі по тексту - Положення) Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Перелік складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом.

Інформація про вкладника в Переліку має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Перелік на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) засвідчується підписом уповноваженої особи Фонду та відбитком печатки банку, що ліквідується, на електронних носіях подається на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними.

Відповідно до пункту 6 розділу ІІІ Положення передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Як передбачено у пунктах 2, 3 розділу IV Положення, Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр).

Загальний Реєстр складається на паперових та електронних носіях.

Загальний Реєстр на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) підписується відповідальною особою, яка його склала, та засвідчується підписом директора-розпорядника та відбитком печатки Фонду, на електронних носіях - на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними.

Наведені норми законодавства вказують, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: 1) складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; 3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; 4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

При цьому Уповноважена особа може надавати Фонду протягом процедури ліквідації додаткову інформацію про вкладників, зокрема щодо збільшення кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи, Уповноваженою особою видано наказ від 22 грудня 2014 року №178/1 відповідно до якого визнано нікчемними всі правочини (транзакції та операції, договори), зазначені у додатку, до якого включено договір банківського вкладу від 18 червня 2014 року №349717, укладений між АТ "ЄВРОГАЗБАНК" та ОСОБА_3

Так, під час перевірки було встановлено, що вказаний договір був укладений з метою штучного створення обов'язку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо відшкодування грошових коштів за рахунок державних коштів.

Крім того, як вбачається із наданих відповідачем 1 доказів, а саме з виписки по рахунках та довідки про залишок коштів Трускавецького відділення №1 АТ "ЄВРОГАЗБАНК" за 18 червня 2014 року, станом на початок дня та на кінець дня 18.06.2014 сума залишку незмінна і становила 1,19 грн., у зв'язку із чим, відповідач дійшов висновку, що на замовлення позивача, спільно з працівниками відділення банку, було здійснено ряд фіктивних операцій щодо видачі неіснуючої суми грошових коштів та залучення неіснуючих коштів на рахунки третіх осіб.

Згідно з частиною другою статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Частина третя статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначає, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Однак, відповідачем 1 не доведено, що договір банківського вкладу від 18 червня 2014 року №349717 передбачає платіж чи передачу іншого майна з метою надання переваг позивачу чи іншим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; крім того, позивач не є кредитором банку, а виступає його вкладником.

Частина перша статті 203 Цивільного кодексу України встановлює, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частини першої статті 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Згідно з частиною другою статті 228 Цивільного кодексу України правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Частина третя цієї статті визначає, що у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Для застосування санкцій, передбачених статтею 228 Цивільного кодексу України, необхідним є наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, наприклад, вчинення удаваного правочину з метою приховання ухилення від сплати податків чи з метою неправомірного одержання з державного бюджету коштів шляхом відшкодування податку на додану вартість у разі його несплати контрагентами до бюджету.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Проте, відповідачами не наведено, а судом не встановлено, підстав для визнання нікчемним договору банківського вкладу від 18 червня 2014 року №349717, укладеного між позивачем та ПАТ "ЄВРОГАЗБАНК"; відповідачами також не надано доказів, які б свідчили, що зазначений правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.

Крім того, в силу положень частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України питання недійсності правочину у разі недодержання вимоги щодо його відповідності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам вирішується виключно судом.

Суд зауважує, що відповідного судового рішення про визнання недійсним договору банківського вкладу від 18 червня 2014 року №349717 матеріали справи не містять, а про існування таких судових рішень ні суду, ні сторонам не відомо.

Таким чином, висновки Уповноваженої особи Оберемка Р.А. щодо нікчемності договору банківського вкладу від 18 червня 2014 року №349717, укладеного між позивачем та ПАТ "ЄВРОГАЗБАНК", є безпідставними.

Отже, відповідачем не доведено наявність правових підстав для не включення позивача до переліку вкладників ПАТ "ЄВРОГАЗБАНК" які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за договорами банківського вкладу, а тому така бездіяльність Уповноваженої особи суперечить приписам Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та є протиправною бездіяльністю.

Враховуючи викладене, на думку суду, позовні вимоги про зобов'язання відповідача 1 включити позивача до переліку вкладників ПАТ "ЄВРОГАЗБАНК" які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з цим, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, пред'явлених до Фонду, у зв'язку з їх передчасністю, оскільки на час вирішення справи відсутні спірні правовідносини безпосередньо між позивачем та Фондом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачами не доведено правомірність та обґрунтованість підстав для не включення позивача до переліку та Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, а Уповноважена особа не має бюджетних асигнувань, на користь позивача належить стягнути сплачений ним судовий збір за рахунок коштів Державного бюджету пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Оберемка Романа Анатолійовича щодо не включення ОСОБА_3 до переліку вкладників, які мають право на отримання коштів за вкладами Публічного акціонерного товариства "ЄВРОГАЗБАНК" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з належною йому сумою в розмірі 195 700,00 грн. на підставі договору банківського вкладу з фізичною особою №349717 від 18 червня 2014 року.

3. Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Оберемка Романа Анатолійовича включити ОСОБА_3 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві "ЄВРОГАЗБАНК" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з належною йому сумою в розмірі 195 700,00 грн. на підставі договору банківського вкладу з фізичною особою №349717 від 18 червня 2014 року.

4. В іншій частині адміністративного позову відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_3 за рахунок коштів Державного бюджету України понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 36,54 грн. (тридцять шість гривень п'ятдесят чотири копійки).

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

ОСОБА_3 (82172, АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1);

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Оберемко Роман Анатолійович (01032, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, буд. 33-Б; ідентифікаційний код в );

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (01032, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, буд. 33-Б; ідентифікаційний код в );

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Савельєва Анна Миколаївна (01032, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, буд. 33-Б; ідентифікаційний код в ).

Дата складення повного рішення суду - 06 листопада 2018 року.

Суддя В.А. Кузьменко