Справа № 712/2290/18
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2018-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 712/2290/18 Суддя (судді) першої інстанції: С.О. Кульчицький
Суддя-доповідач: Є.В.Чаку
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Вівдиченко Т.Р., Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

представника відповідача - Корнієнко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 19 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 (далі - позивач) звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Черкаській області (далі - відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача одноразової грошової допомоги у зв'язку з втратою працездатності та інвалідністю ІІ групи, у розмірі 144000 грн.; стягнення з відповідача на користь позивача середнього грошового забезпечення за весь час затримки виплати одноразової грошової допомоги починаючи з 14.02.2017 року у сумі 89502, 28 грн.

Черкаський окружний адміністративний суд своїм рішенням від 19 липня 2018 року позов задовольнив частково. Стягнув з Головного управління Національної поліції в Черкаській області на користь позивача одноразову грошову допомогу у зв'язку з втратою працездатності та інвалідністю ІІ групи в сумі 144 000 грн. В іншій частині позовних вимог відмовив.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 19 липня 2018 року та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову. На думку апелянта, зазначене рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. В обґрунтування скарги відповідач зазначив, що ГУНП в Черкаській області виконавши рішення Київського апеляційного адміністративного суду, а саме видавши наказ «Про виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_4 у розмірі згідно з розрахунком 144000 грн., виконало свої зобов'язання перед позивачем у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначила, що відповідач лише частково виконав рішення суду, видавши відповідний наказ про виплату одноразової грошової допомогу. Разом з тим, відповідачем не виконано Закон України «Про національну поліцію», а саме не виконано свого зобов'язання по виплаті одноразової грошової допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що у квітні 2017 року позивач звернулась до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Черкаській області про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності; зобов'язання Головного управління Національної поліції в Черкаській області розглянути заяву ОСОБА_4 про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності та призначити і виплатити одноразову грошову допомогу у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності у розмірі 320 000,00 грн.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.05.2017 року у справі № 712/4555/17 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2017 року у справі №712/4555/17 постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.05.2017 року скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Черкаській області про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності, викладену у листі від 13.03.2017 року №29/Ш-32, зобов'язано Головне управління Національної поліції в Черкаській області скласти висновок про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_4 та прийняти рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_4 у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги

На виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2017 року відповідачем видано наказ № 1098 від 20.04.2018 року «Про виплату одноразової грошової допомоги», відповідно до п. 1 якого належить виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_4 у зв'язку із встановленням їй ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ у розмірі 144 000 грн. Згідно з п. 2 вказаного наказу управлінню фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Черкаській області належить здійснити виплату відповідно до п. 7 р. IV наказу МВС України від 11.01.2016 № 4 «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського».

Водночас, листом від 27.04.2018 №199/122/01/29-18 Головне управління Національної поліції в Черкаській області звернулось до Національної поліції України про надання додаткового фінансування в сумі 144000 грн. на виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2017 року по справі № 712/4555/17.

Однак, зазначена грошова допомога позивачці виплачена не була.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з протиправності дій відповідача.

З приводу даних спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 97 зазначеного Закону, одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі, зокрема, визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Так, Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 4 від 11 січня 2016 року затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського ( далі Порядок).

Згідно пункту 3 розділу ІV вказаного Порядку, в редакції, чинній до 17.11.2017 року (тобто, на момент спірних правовідносин), виділення коштів для виплати одноразової грошової допомоги здійснюється фінансовим підрозділом Національної поліції шляхом розподілу асигнувань на зазначені цілі в межах коштів, передбачених державним бюджетом для Національної поліції України.

Пунктом 5 розділу ІV Порядку, в редакції, чинній до 17.11.2017 року, встановлено, що одноразова грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання органів поліції.

З матеріалів справи встановлено, що 20.04.2018 року начальником Головного управління Національної поліції в Черкаській області видано наказ про призначення ОСОБА_4 одноразової грошової допомоги у розмірі 144000 грн.

Таким чином, рішення про призначення одноразової грошової допомоги

ОСОБА_4 прийнято 20.04.2018 року. Отже, за приписами п. 5 розділу ІV Порядку, виплату цієї допомоги відповідач повинен був здійснити не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення, а саме не пізніше 20.06. 2017 року.

Між тим, Головним управлінням Національної поліції в Черкаській області не була виплачена одноразова грошова допомога позивачу, у встановлений двомісячний строк, чим порушено приписи Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказам Міністерства внутрішніх справ України № 4 від 11.01.2016 року, в редакції, чинній до 17.11.2017 року ( на момент спірних правовідносин).

Враховуючи, що відповідачем станом на 05 березня 2018 року не виконано обов'язок, покладений на нього п. 5 розділу ІV Порядку, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправність бездіяльності відповідача щодо невиплати ОСОБА_4 одноразової грошової допомоги, на яку вона має у зв'язку із встановленням інвалідності другої групи.

Також, колегія суддів зазначає, що відсутність або недостатність асигнувань для виплати такої допомоги в строки, визначені законодавством, чинним на час спірних правовідносин, не може бути підставою для порушення законних прав позивача.

Така позиція суду грунтується на висновках правової позиції Європейського суду з прав людини.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до правової позиції Європейського суду у справі «Кечко проти України» (рішення від 08 листопада 2005 року) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Така правова позиція підтримана Конституційним Судом України у рішеннях від 20.03.2002 № 5-рп/2002, від 17.03.2004 № 7-рп/2004, від 01.12.2004 № 20-рп/2004, від 09.07.2007 № 6-рп/2007, в яких зазначено про неможливість поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства ("STRETCH v. THE UNITED KINGDOM " № 44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини"). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("MALTZAN (FREIHERR VON) AND OTHERS v. GERMANY " № 71916/01, 71917/01 та 10260/02).

Колегія суддів зазначає, що отримавши наказ про призначення одноразової грошової допомоги, у позивача з'явилися законні очікування стосовно ефективного здійснення свого права на її отримання, у строки, визначені Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, в редакції, чинній до 17.11.2017 року.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що право позивача на виплату їй одноразової грошової допомоги на підставі чинного законодавства України, а саме ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», не може бути обмежено та залежати від видатків бюджету органу державної влади.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача одноразової грошової допомоги у зв'язку з втратою працездатності та інвалідністю ІІ групи, у розмірі 144 000 грн.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача середнього грошового забезпечення за весь час затримки виплати одноразової грошової допомоги починаючи з 14.02.2017 року у сумі 89502, 28 грн., з огляду на те, що одноразова грошова допомога у зв'язку з втратою працездатності та інвалідністю не входить до структури грошового забезпечення, яке у правовідносинах з проходження публічної служби є аналогом згаданої законодавцем у нормах ст.1 Закону України «Про оплату праці» та ст.94 КЗпП України заробітної плати як належної працівникові винагороди за виконану роботу.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Черкаській області залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 19 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлений 14.11.2018 року.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: Т.Р. Вівдиченко

Є.І.Мєзєнцев