Справа № 750/7638/18
Суддя: Ісаєнко Юлія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 750/7638/18 Суддя (судді) першої інстанції: Литвиненко І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Ісаєнко Ю.А.,

суддів: Мельничука В.П., Земляної Г.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу інспектора взводу № 1 роти № 3 БУПП в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Ткаченко Яни Миколаївни на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.10.2018 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до інспектора взводу № 1 роти № 3 БУПП в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Ткаченко Яни Миколаївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до інспектора взводу № 1 роти № 3 БУПП в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Ткаченко Яни Миколаївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серія ВР № 102995 від 17.07.2018.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.10.2018 позов задоволено.

Скасовано постанову серії ВР № 102995 від 17.07.2018 винесену інспектором взводу № 1 роти № 3 БУПП в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Ткаченко Яною Миколаївною про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 122 КУпАП України, а справу про адміністративне правопорушення закрито.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, апелянтом подано апеляційну скаргу з підстав неповного з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, та порушення норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Доводи апелянта, зокрема, обґрунтовані тим, що судом першої інстанції не було враховано всіх доводів відповідача при розгляді справи, та не надано належної оцінки вчиненому ОСОБА_3 порушенню.

Справа розглянута у порядку письмового провадження відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 17.07.2018 Інспектором взводу № 1 роти № 3 БУПП в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Ткаченко Яною Миколаївною було розглянуто справу про адміністративне порушення та винесено постанову серії ВР № 102995, якою застосовано до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу, в розмірі 425 грн.

У вказаній постанові зазначено, що 17.07.2018 о 08 год. 45 хв. в місті Чернігові на перехресті проспекту Миру та вулиці В. Чорновола в м. Чернігові, позивач, керуючи автомобілем «Хюндай Санта Фе» д.н.з. НОМЕР_1, проїхав перехрестя прямо, всупереч вимогам дорожнього знаку 4.2 «Рух праворуч» зі смуги рух по якій дозволено лише праворуч, чим порушив вимоги пункту 11. 1 Правил дорожнього руху «Рух по смугам» за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до статті 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Приписами ст.ст. 73 - 76 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

На підтвердження вчинення ОСОБА_3 вказаного вище порушення відповідачем було надано відео доказ фіксації, проте суд першої інстанції дослідивши наданий доказ дійшов висновку, що вказаним відеозаписом не доводиться вина позивача у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки із нього не видно ні кольору, ні марки автомобіля, ні номерних знаків транспортного засобу, який знаходився у правій смузі руху, призначеної для повороту праворуч перед перехрестям проспект Миру та вулиці В. Чорновола в м. Чернігів.

Суд апеляційної інстанції також дослідив вказаний відеозапис та погоджується із висновком суду першої інстанції, позаяк не вбачає наявності обставин та доказів, які б у встановленому порядку підтверджували факт вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, відповідальність, за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п. 11.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001 № 1306 встановлено, що кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними.

Втім, як вбачається з матеріалів справи та постанови про адміністративне правопорушення, при винесені постанови не було наведено належних доказів, на яких ґрунтується висновок відповідача про скоєння позивачем адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 252 КУпАП та п. 10 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі»,затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Імперативними приписами ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянтом, в свою чергу, у встановленому порядку не підтверджено факт скоєння адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, та безпідставно притягнуто особу до відповідальності, а відтак позов ОСОБА_3 є обґрунтованим та правомірно задоволений судом першої інстанції.

Стосовно інших посилань апеляційної скарги, то колегія суддів критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу інспектора взводу № 1 роти № 3 БУПП в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Ткаченко Яни Миколаївни залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.10.2018 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Ю.А. Ісаєнко

Суддя Г.В. Земляна

Суддя В.П. Мельничук