Справа № 459/2633/17
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2018-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/535/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Сапіги В.П., Кузьмича С.М.,

при секретарі судового засідання: Бедрій Х.П.,

з участю представника відповідача: Василів О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 17 липня 2018 року (суддя- Кріль М.Д., ухвалене в м. Червонограді о 17 год. 39 хв., повний текст складено 26.07.2018р.) у справі № 459/2633/17 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в якому з врахуванням заяви про зміну позовних вимог просив зобов'язати пенсійний орган зарахувати до стажу роботи, період роботи в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі за період з 26.12.1980 року по 22.10.1987 року, та з 23 жовтня 1987 по 11 квітня 1988 року (включно) в пільговому обчисленні з розрахунку один рік за півтора року, та провести перерахунок пенсії, включивши у загальний стаж період роботи в Українській нафто-газорозвідувальній експедиції глибокого буріння об'єднання «Укргеологія» в пільговому обчисленні з розрахунку один рік за півтора року з 04 квітня 2017 року.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 17 липня 2018 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду ОСОБА_2 оскаржив його, подавши апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції. Вважає, що оскаржуване рішення винесене без належного з'ясування обставин справи і з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить його скасувати і прийняти нове, яким адміністративний позов задоволити.

Як на доводи апеляційної скарги, апелянт посилається, зокрема, на те, що даний спір фактично виник у зв'язку з різною оцінкою сторонами, підстав для зарахування до стажу роботи апелянта, періодів його трудової діяльності в районах Крайньої Півночі; пільговому обчисленні з розрахунку 1 рік за 1,5 роки. Відтак, пільгове обчислення страхового стажу на думку апелянта провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами. Тобто, апелянт вважає, що для пільгового обчислення страхового стажу передбачена можливість надавати вказані документи за вибором особи.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу не погоджується з доводами апелянта, вважає їх безпідставними, а оскаржуване рішення суду законним та просить залишити його без змін.

Позивач повідомлявся судом про час та місце розгляду справи, однак явки представника в судове засідання не забезпечив, що відповідно до ч.2 ст.313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без його участі.

В судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги заперечив, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з записів трудової книжки позивача за №33-37, ОСОБА_2 працював з 26.12.1980 року (на підставі наказу №70-к від 26.12.1980 р.) по 22.10.1987 року (згідно наказу №1025-к від 22.10.1987 р.) начальником вишкомонтажного цеху, заступником начальника бази виробничого обслуговування, старшим прорабом в вишкомонтажному цеху в Українській нафтогазорозвідувальній експедиції глибокого буріння в Ямало-Ненецькому автономному окрузі.

Також відповідно до записів трудової книжки позивача, останній працював з 23.10.1987 року (на підставі наказу №116 від 23.10.1987 р.) по 04.04.1988 року (згідно наказу №21 від 11.04.1988 р.) старшим механіком вишкомонтажного цеху в Стрийській нафтогазорозвідувальній експедиції глибокого буріння Ень-Яхінській партії глибокого буріння Ямало Нецького автономного округу.

Як вбачається з копії довідки начальника Української НГРЕ від 21.10.1986 року, позивач був запрошений в порядку переводу в Українську нафтогазорозвідувальну експедицію об'єднання «Захукргеологія», де працював з 26 грудня 1980 року.

Підприємство знаходиться на території м. Новий Уренгой Ямало-Ненецького автономного округу, який Постановою Кабінету Міністрів СССР №1029 від 10 листопада 1967 року віднесений до районів Крайньої Півночі. На час складання даної довідки позивач працює заступником начальника вишкомонтажного цеху і користується пільгами, передбаченими діючим законодавством для працюючих в районах Крайньої Півночі, в частині, надбавок до зарплати, один рік роботи зараховується за один рік шість місяців при виході на пенсію, додатковими відпустками і т.д..

Згідно довідки Стрийської нафтогазорозвідувальної експедиції Національна акціонерна компанія «Надра України» Дочірнє підприємство «Західукргеологія» №9-60 від 24.03.2008 року, позивач працював в Стрийській нафтогазорозвідувальній експедиції глибокого буріння ВГО «Західукргеологія» в Ень-Яхінській партії глибокого буріння (по переводу з Української експедиції) старшим механіком ВМЦ з 50 % доплатою за польові умови роботи, 80% північних, районний коефіцієнт 1,8. Підприємство знаходилося на території Ямало-Ненецького автономного округу, який Постановою Кабінету Міністрів СРСР №1029 від 10.11.1967 року віднесений до районів Крайньої Півночі і користувався пільгами згідно чинного законодавства СРСР для працюючих в районах Крайньої Півночі, з 23 жовтня 1987 року по 11 квітня 1988 року.

Відтак позивач звернувся в пенсійний орган з заявою про перерахунок пенсії та зарахування до стажу роботи період роботи в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі.

Сокальським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Львівської області листом і №109/т-8/2 від 20.09.2017 року повідомлено, що підстав для перерахунку пенсії та зарахування періоду роботи на Крайній Півночі, з урахуванням документів пенсійної справи немає.

Відтак ОСОБА_2 звернувся в суд з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції зробив висновок, що підстав для перерахунку пенсії та зарахування спірних періодів роботи, які позивач просить зарахувати як стаж в пільговому обчисленні з розрахунку один рік за півтора року немає.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно наказу Стрийської нафтогазорозвідувальної експедиції глибокого буріння Західно-Українського виробничого геологічного об'єднання «Захукргеологія» Міністерства геології УССР №183від 01.06.1987року «Про встановлення графіку робіт в Західній Сибірі», на основі Положення про вахтовий метод роботи, наказу Мінгео СРСР від 24.03.1982 року №340, встановлено наступний режим роботи та відпочинку для працівників Ень-Яхінської партії глибокого буріння в Західній Сибірі, для працівників та керівництва бурових та вишко монтажних бригад тривалістю вахти в 14-16 календарних днів, з тривалістю зміни в 12 годин.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування" визначено, що період роботи до 01січня 1991року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють з районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, постанови Кабінету Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали у районах Крайньої Півночі, та прирівняних до них місцевостях з 01 березня 1960 року у полуторному розмірі за умови, що працівник має пільги, встановлені статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Указом Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" (далі Указ від 26 вересня 1967 року) було скорочено тривалість трудового договору, який надає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" (далі - Указ від 10 лютого 1960 року), а саме: зарахування одного року роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком та по інвалідності, виключно працівникам, які прибули на роботу в райони Крайньої Півночі та місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі з інших місцевостей країни за умови укладення ними трудового договору про роботу в цих районах строком на три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Відтак, умовою надання пільг є укладення працівником строкового трудового договору про роботу в районах Крайньої Півночі і прирівняних до них місцевостях, строком на три роки.

Аналогічний висновок відповідає правовій позиції викладеній в постанові Верховного Суду України від 06.04.2016 року у справі № 21-5880а15.

Відтак вимоги позивача про зобов'язання відповідача зарахувати йому до стажу роботи період роботи в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі за період з 26.12.1980 року по 22.10.1987 року в пільговому обчисленні з розрахунку один рік за півтора року вірно не задоволені судом першої інстанції, оскільки надані документи, підтверджують лише тривалість трудового стажу в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Проте ні в трудовій книжці, ні в довідці начальника Української НГРЕ від 21.10.1986 року, не має посилань на укладання строкового трудового договору.

Стосовно періоду роботи позивача з 23 жовтня 1987 по 11 квітня 1988 року колегія суддів апеляційного суду зазначає, що Указом від 10 лютого 1960 року передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій таких пільг: виплату надбавок до заробітної плати, надання додаткових відпусток, можливість об'єднання відпусток, але не більш як за три роки, виплату різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) у разі тимчасової втрати працездатності (статті 14).

Аналогічні умови щодо застосування пільг, передбачених статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 року, передбачені й Інструкцією про порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженою постановою Державного комітету Ради Міністрів Союзу РСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967року №530/П-28.

Абзацом першим пункту 5.9 Положення про вахтовий метод організації робіт, затвердженого постановою Державного комітету Союзу РСР з праці і соціальних питань, Президії ВЦРПС та Міністерства охорони здоров'я Союзу РСР від 31грудня 1987 року №794/33-82, встановлено, що працівникам підприємств та організацій, які виїжджають для виконання робіт вахтовим методом у райони Крайньої Півночі або в прирівняні до них місцевості з інших районів держави, надаються пільги, передбачені статтями 14 Указу від 10 лютого 1960 року, з урахуванням змін та доповнень, внесених статтями 1 та 2 Указу від 26 вересня 1967 року.

Пільги, передбачені статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 року, в тому числі зарахування одного року роботи у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності, не поширюються на працівників, що працювали вахтовим методом.

Відтак судом першої інстанції зроблено вірний висновок, про не зарахування періоду роботи позивача з 23 жовтня 1987 по 11 квітня 1988 року в пільговому обчисленні в розрахунку один рік за півтора року.

Аналогічний висновок відповідає правовій позиції викладеній в постанові Верховного Суду від 24.07.2018 року (справа №351/1207/15-а).

Враховуючи наведене вище судом першої інстанції зроблено вірний висновок про необґрунтованість позову.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції, відтак підстав для скасування рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 17 липня 2018 року немає.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 17 липня 2018 року у справі № 459/2633/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

На постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді В. П. Сапіга
С. М. Кузьмич
Повне судове рішення складено 14.11.2018р.