Справа № 813/528/18
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2018-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/113/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Довгої О.І., Шавеля Р.М.

за участю секретаря Мельничук Б.Б.

представника апелянта ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 березня 2018 року (ухвалене головуючим - суддею Сакалош В.М., о 13 год. 13 хв. у м. Львові, повний текст рішення складено 23 березня 2018 року) у справі № 813/528/18 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просить:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 24.10.2017 № ;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 24.10.2017 № ;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 24.10.2017 № .

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що не погоджується з висновками акта перевірки з питань додержання суб'єктом господарювання вимог здійснення оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, а саме про зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів у приміщенні магазину на загальну суму 7282, 35 грн без внесення даних про місце зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів до ЄДР та неведення у порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації на загальну суму 7281, 35 грн. Позивач наголошує, що під час проведення вказаної перевірки службовими особами відповідача було порушено процедуру проведення перевірки, не взято до уваги наданих позивачем доказів, які свідчать про відсутність підстав для застосування до позивача фінансових санкцій. Крім того, позивач наголосив, що номер акта перевірки не збігається з номером акта, котрий вказаний в оскаржених податкових повідомленнях-рішеннях.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.03.2018 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 24.10.2017 № . Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 24.10.2017 № . Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 24.10.2017 № .

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що станом на дату проведення перевірки (13.10.2017 року) позивач не отримував ліцензії на продаж чи виробництво алкогольних напоїв. Строк дії попередніх ліцензій минув 09.10.2017, а строк дії наступних ліцензій розпочався лише з 16.10.2017. Тому, у даному випадку внесення відомостей до Єдиного реєстру місць зберігання не передбачено чинним законодавством, так само як і не можливо застосувати штрафні санкції, оскільки ліцензія не видавалась, відтак відсутній уповноважений орган на прийняття такого рішення.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що за результатами перевірки було встановлено факт зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів. Жодних ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними чи тютюновими товарами та довідки про внесення місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів до ЄДР представлено не було, чим порушено вимоги ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів». Прихідних накладних на алкогольні напої та тютюнові вироби, які знаходились на зберіганні в приміщенні магазину та вказані в додатку 1 до перевірки не представлено, чим порушено вимоги п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Позивачем було подано відзив на апеляційну скаргу в якому покликається на те, що внесення відомостей до Єдиного реєстру місць зберігання можливе лише у разі наявності ліцензії на здійснення того чи іншого виду діяльності пов`язаної із спиртом чи алкогольними напоями (виробництво, продаж тощо), а без наявності такої ліцензії у суб`єкта господарювання, неможливо внести відомості до згаданого реєстру. Відсутність діючих ліцензій сама по собі не доводить факту протиправного зберігання товару у магазині у зазначений період часу. З огляду на це просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник позивача заперечив щодо задоволення та надав пояснення. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що відповідно до наказу на проведення фактичної перевірки від 10.10.2017 № 4599 ДФС у Львівській області видало направлення на проведення перевірки від 10.10.2017 № 1382 ФОП ОСОБА_3

13.10.2017 працівниками ГУ ДФС у Львівській області проведено перевірку з питань додержання суб'єктом господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, за результатами якої складено акт № 13/ /4000/НОМЕР_6.

Перевірку було проведено в період з 16:00 год. по 17:00 год. в магазині за адресою: Львівська область, Старосамбірський район, с. Зоротовичі.

Перевіркою встановлено факт зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів в приміщенні магазину згідно з Додатком 1 до акту перевірки на загальну суму 7281, 35 грн. Довідка про внесені місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів до ЄДР до перевірки не представлена, чим порушено вимоги ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Прихідні накладні на алкогольні напої та тютюнові вироби, які знаходяться на зберіганні в приміщенні магазину та зазначені в Додатку 1 до акту на загальну суму 7281, 35 грн до перевірки представлено не було, чим порушено вимоги Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме не забезпечено облік товарних запасів за місцем їх зберігання (реалізації).

За висновками перевірки позивач порушив вимоги ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

За наслідками проведеної перевірки та на підставі акта перевірки ГУ ДФС у Львівській області винесло податкові повідомлення - рішення від 24.10.2017 № , № та № .

Не погоджуючись із винесеними податковими повідомленнями -рішеннями, 06.11.2017 позивач звернувся до ДФС України із скаргами на вказані податкові повідомлення - рішення.

11.12.2017 рішенням № 16517/К/99-99-11-03-01-25 ДФС України вирішено продовжити строк розгляду скарг позивача до 22.01.2018.

19.01.2018 рішенням № 797/К/99-99-11-03-01-25 ДФС України залишила скарги позивача без задоволення, а податкові повідомлення - рішення від 24.10.2017 № , № та № без змін.

Вважаючи такі податкові повідомлення - рішення протиправними позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильне застосування норм матеріального та процесуального права та повне з'ясування обставин справи судом першої інстанції з огляду на наступне.

Оскаржувані податкові повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій були складені у зв`язку із порушенням позивачем ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», у зв'язку з чим до останнього застосовано санкції у вигляді штрафу.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб'єкта господарювання таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру.

При цьому, внесення даних до Єдиного реєстру проводиться на підставі заяви суб'єкта господарювання з обов'язковим зазначенням місцезнаходження місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також: для юридичних осіб - найменування, місцезнаходження, юду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; для фізичних осіб - підприємців - прізвища, імені, по батькові, місця проживання, реєстраційного номера облікової картки платника податків.

Одночасно, до заяви додаються копія виданої заявнику ліцензії на відповідний вид діяльності, засвідчена нотаріально або посадовою особою органу ліцензування, та документ, що підтверджує право користування цим приміщенням.

Частиною 36 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» передбачено, що зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб'єкта господарювання таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру.

Згідно ч. 39 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» суб'єкти господарювання, які отримали ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, вносять до Єдиного реєстру тільки ті місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що розташовані за іншою адресою, ніж місце здійснення торгівлі.

За приписами абз. 12 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: зберігання спирту, або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, - 100 відсотків вартості товару, який знаходиться в такому місці зберігання, але не менше 17000 гривень.

Статтею 1 цього Закону визначено, що місце зберігання - місце, яке використовується для зберігання спирту, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання. Єдиний державний реєстр місць зберігання (Єдиний реєстр) - перелік місць зберігання, який ведеться органами доходів і зборів і містить визначені цим Законом відомості про місцезнаходження місць зберігання та відомості про заявників.

Відповідно до п. 1.1. Порядку ведення Єдиного державного реєстру місць зберігання, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України № 251 від 28.05.2002, єдиний державний реєстр місць зберігання (далі - Єдиний реєстр) - це перелік місць, що використовуються для зберігання спирту, та приміщень, що використовуються для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів (далі - місце зберігання), який містить відомості про місцезнаходження місць зберігання та відомості про заявників.

До Єдиного реєстру вносяться відомості про заявника - ідентифікаційний код (номер), найменування (прізвище, ім'я, по батькові), місцезнаходження або місце проживання (поштовий індекс, область, район, місто, вулиця, номер будинку), серія та номер ліцензії, виданої заявнику на відповідний вид діяльності.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що станом на дату проведення перевірки (13.10.2017) позивач не отримував ліцензії на продаж чи виробництво алкогольних напоїв. Строк дії попередніх ліцензій минув 09.10.2017, а строк дії наступних ліцензій розпочався лише з 16.10.2017 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що внесення відомостей до Єдиного реєстру місць зберігання можливе лише у разі наявності ліцензії на здійснення того чи іншого виду діяльності пов`язаної із спиртом чи алкогольними напоями (виробництво, продаж тощо), а без наявності такої ліцензії у суб`єкта господарювання, неможливо внести відомості до згаданого реєстру.

Відсутність діючих ліцензій сама по собі не доводить факту протиправного зберігання товару у магазині у зазначений період часу.

Аналогічного висновку Верховний Суд дійшов у постанові від 11.04.2018 (справа П/811/474/17).

Крім цього, як вбачається із копій ліцензій доданих до матеріалів справи місцем здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, яку провадить ФОП ОСОБА_3 є саме Львівська область, Старосамбірський район, село Зоротовичі, тобто в місці здійсненні роздрібної торгівлі, що визначено у відповідних ліцензіях, де і була проведена перевірка. Тобто в силу ч. 39 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» довідка з Єдиного державного реєстру місць зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів для проведення діяльності позивачу по суті непотрібна.

Керуючись наведеним вище колегія суддів вважає податкові повідомлення - рішення ГУ ДФС у Львівській області від 24.10.2017 № та № про застосування фінансових санкцій за зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо податкового повідомлення -рішення від 24.10.2017 року , яким застосовано до позивача штрафні санкції за порушення п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та доводів апелянта про те, що надані позивачем документи після проведення перевірки не можуть рахуватися достовірними, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» до суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Згідно із п. 12 ч. 1 ст. 3 цього ж Закону суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі(із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Провівши системний аналіз зазначених норм матеріально права, колегія суддів зазначає, що фізичні особи-підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування, при продажі товарів у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов'язані вести облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації. Недотримання вказаного обов'язку має наслідком застосування фінансової санкції у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів за цінами реалізації.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності визначені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», відповідно до статті 3 якого бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Статтею 9 вказаного Закону встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

До первинних документів, що є підставою для оприбуткування товару, належать накладні та товарно-транспортні накладні, такі документи є підставою для внесення записів до облікових бухгалтерських реєстрів.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зауважує, що п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» передбачає альтернативні форми ведення обліку товарних запасів, а саме: облік товарних запасів на складах; облік товарних запасів за місцем їх реалізації; облік товарних запасів на складах та за місцем їх реалізації, і разом з цим, не містить імперативного припису щодо обов'язкового обліку товарних запасів виключно за місцем їх реалізації.

Відтак, фінансова санкція, встановлена ст. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», може бути застосована до суб'єкта господарювання лише у тому випадку, коли такий не веде обліку товарів. Водночас, сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом накладних за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», не є підставою для застосування до суб'єкта господарювання фінансової санкції, передбаченої статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Вказане узгоджується з правовим висновком, сформованим Верховним судом у постанові від 28.02.2018 у справі № 810/3247/16.

Так виявлені в ході перевірки алкогольні напої та тютюнові вироби зазначені в додатку 1 до акта перевірки від 13.10.2017.

На підтвердження походження вказаного товару позивач долучив до матеріалів справи видаткові накладні № ЛВ17-000090806 від 03.08.2017, № ЛВ17-000068328 від 22.06.2017 , № 20740/10839 від 20.02.2017, № 60677/37186 від 13.06.2017, № 43210/25267 від 25.04.2017, № 100020/85207 від 08.11.2016, № 77458/49230 від 15.08.2017, № 58783/50645 від 30.06.2016, № 42032/36141 від 10.05.2016.

Так у вказаних видаткових накладних містяться позиції алкогольних напоїв та тютюнових виробів, які знаходяться на зберіганні в приміщенні магазину та були описані при проведенні перевірки.

Відтак податковим законодавством не передбачено норми, яка зобов'язує фізичну особу-підприємця зберігати документи, які підтверджують походження товару, у місці реалізації товарів (послуг), закон допускає ведення обліку товарних запасів як на складах, так і за місцем їх реалізації та не містить чіткого та однозначного визначення місця знаходження (зберігання) первинних облікових документів на товар, а відсутність видаткових накладних на місці реалізації товарів не підтверджує відсутності обліку товарів загалом, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

З огляду на встановлене та висновки Верховного Суду, колегія суддів погоджується висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог позивача шляхом визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у Львівській області від 24.10.2017 № , № та № .

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 березня 2018 року у справі № 813/528/18 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді О. І. Довга
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 12 листопада 2018 року