Справа № 2140/1911/18
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2018-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2018 р.м. ХерсонСправа № 2140/1911/18
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дубровної В.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

18 вересня 2018 року ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1.), звернувся до суду з позовом, у якому просить:

- визнати дії ГУПФ України в Херсонській області по перерахунку і виплаті ОСОБА_1 пенсії в розмірі 70% від суми грошового забезпечення з березня 2018 року - протиправними;

- зобов'язати ГУПФ України в Херсонській області здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 пенсії в розмірі 79% суми грошового забезпечення, вказаної в довідці УМВС України в Херсонській області від 03.05.2017 р., починаючи з 01.01.2016 р.

Ухвалою суду від 10.10.2018 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Приписами частини третьої статті 263 КАС України визначено, що у даній категорії спорів заявами по суті справи є позов та відзив. При цьому, відповідно до частин 5 та 8 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Відповідно до змісту позовної заяви та відповіді на відзив, яка надійшла 26.10.18 р., позивач вказані вимоги обґрунтовує тим, що є пенсіонером органів внутрішніх справ, якому з 1995 р. була призначена пенсія за вислугу років у розмірі 79 % суми грошового забезпечення на підставі ст. 21 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ. Проте, у березні 2018 року на підставі довідки ліквідаційної комісії УМВС України в Херсонській області про грошове забезпечення від 03.05.2017 р. № 219/19/01-2017 відповідачем було здійснено перерахунок пенсії з 01.01.2016 р., обчисленої з розрахунку 70 % нового грошового забезпечення прирівняного до грошового забезпечення поліцейських, чим, на думку позивача, звузило його права щодо отримання пенсії в розмірі 79 % від суми грошового забезпечення. При цьому, позивач зазначає, що внесені до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", зміни щодо максимального розміру пенсії 70 % від суми грошового забезпечення, застосовуються при призначені пенсій, а не при її перерахунку на підставі рішення суду.

У строк встановлений судом, відповідач 19.10.2018 р. надав відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову, оскільки статтею 13 Закону України № 2262-ХІІ в редакції, яка діяла на момент здійснення перерахунку, передбачено, що максимальний розмір пенсії за вислугу років не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення. Крім того, відповідач зазначає, що видатковою частиною бюджету Пенсійного Фонду України не передбачено кошти на проведення виплат зазначеній категорії пенсіонерів, тому їх здійснення є порушенням чинного бюджетного законодавства.

Дослідивши подані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд вказує про наступне.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 є пенсіонером органів внутрішніх справ України, якому з 16.08.1995 року призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, те деяких інших осіб" в розмірі 75 % відповідного грошового забезпечення, що підтверджується висновком про призначення пенсії за вислугу років від 30.08.1995 р. у пенсійній справі № 4807.

З 01.01.1996 р. позивачу здійснено перерахунок пенсії за вислугу років згідно з Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та визначено пенсію у розмірі 79 % від суми грошового забезпечення, що підтверджується таблицею про перерахунок пенсії за вислугу років від 01.01.1996 р. у пенсійній справі № 4807.

Згідно довідки ліквідаційної комісії УМВС України в Херсонській області від 03.05.2017 року № 219/19/01-2017 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1, якою відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 р. № 988, наказу МВС від 06.04.2016 р. № 260 розмір грошового забезпечення за нормами, чинними на 01.01.2016 р., за посадою заступник начальника Каховського РВ УМВС / заступник начальника відділу поліції становить 8 148,27 грн.

Рішенням Херсонського міського суду у м. Херсоні від 22.01.2018 р. у справі № 766/21770/17, яке набрало законної сили 06.03.2018 р., зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки УМВС України в Херсонській області № 219/19/01-2017 від 03.05.2017 р. з 01.01.2016 р.

01.06.2018 р. відповідачем проведено перерахунок раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 у розмірі 70 % від грошового забезпечення, вказаного у довідці ліквідаційної комісії УМВС України в Херсонській області від 03.05.2017 року № 219/19/01-2017, починаючи з 01.01.2016 р., при цьому розмір пенсії позивача станом на 01.06.2018 року складає 7 797,19 грн., що підтверджується протоколом перерахунку пенсії № 181 від 24.05.2018 р.

Позивач, вважаючи дії відповідача щодо перерахунку та виплати пенсії, обчисленої з розрахунку 70 % відповідних сум грошового забезпечення протиправними, а свої законні права порушеними, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин 1, 2, 4 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною 1 статті 7 цього Кодексу передбачено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 22 Конституції України закріплено, що права та свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесені змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Як встановлено судом, спір у даній справі виник з приводу правомірності перерахунку розміру пенсії, виходячи з визначення його максимального розміру у відповідності до умов, передбачених частиною другою статті 13 Закону України від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" ( Закон № 2262-ХІІ).

Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв'язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ, в редакції із змінами, внесеними згідно із Законом № 126/95-ВР від 06.04.1995 р., що діяла на час призначення пенсії ОСОБА_1, максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 75 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

В подальшому, редакція частини другої зазначеної статті Закону № 2262-ХІІ змінювалась, зокрема, розмір процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Так, пунктом 4 Закону України "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" від 25.03.1996 р. № 103/96-ВР, внесено зміни до ч. 2 ст. 13 Закону № 2262-ХІІ та зазначено, що загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 85 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Пунктом 4 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" від 04.07.2002 р. № 51-IV внесено зміни до ч. 2 ст. 13 Закону № 2262-ХІІ та цифру "85" замінено цифрою "90".

Пунктом 8 розділу II Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (далі - Закон № 3668- VІ), який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, внесено зміни та цифра "90" замінено цифрою " 80 ".

Згідно пунктом 23 розділу II Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" (далі - Закон № 1166-VII), який набрав чинності з 1 травня 2014 року, внесено зміни та цифра "80" замінено цифрою "70".

Таким чином, з 1 травня 2014 року положення частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ щодо визначення максимального розміру пенсії за вислугу років 80% відповідних сум грошового забезпечення втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 1166-VII.

З урахуванням наведеного, при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Натомість, внесені Законом № 1166-VII зміни до частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70 % грошового забезпечення стосуються порядку призначення пенсії у разі реалізації права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Адже, процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Крім того, вирішуючи питання про застосування Закону № 2262-ХІІ у часі, суд виходить із того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій.

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян які під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та[правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я,підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.

Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно - правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постановах від 10 грудня 2013 року № 21-420а13 та № 21-348а13, від 17 грудня 2013 року № 21-445а13.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що при перерахунку розміру пенсії на підставі Закону № 2262-ХІІ максимальний її розмір має обраховуватися із вказаного у довідці грошового забезпечення за нормами чинними на 01 січня 2016 року, але виходячи із розміру пенсії у відсотках, право на які особа набула раніше і розмір яких не може бути зменшено наступними змінами в законодавстві.

Як встановлено судом, позивачу з 16.08.1995 року призначено пенсію за вислугу років (28 років) у розмірі 75 % грошового забезпечення на підставі ст.13 Закону України від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ (у редакції, чинній на момент звільнення). В подальшому розмір пенсії збільшено до 79 % від суми грошового забезпечення у зв'язку з набранням чинності Закону України "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" від 25.03.1996 р. № 103/96-ВР.

У червні 2018 року відповідачем здійснено перерахунок та виплату пенсії позивачу починаючи з 01.01.2016, проте, обчисленої з розрахунку 70 % від розміру грошового забезпечення, вказаного у довідці ліквідаційної комісії УМВС України від 03.05.2017 року № 219/19/01-2017.

З огляду на викладене, суд вважає, що вказаний перерахунок пенсійних виплат здійснено відповідачем всупереч вищевказаним нормам діючого законодавства, а тому вимоги позивача про визнання таких дій ГУ ПФУ в Херсонській області протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату йому пенсії з розрахунку 79 % суми грошового забезпечення, підлягають задоволенню.

Щодо позиції відповідача про відсутність у видатковій частині бюджету Пенсійного Фонду України коштів на проведення виплат зазначеній категорії пенсіонерів, а їх здійснення є порушенням чинного бюджетного законодавства, то суд вказує про наступне.

Суд зауважує, що зазначені доводи відповідача суперечать практиці Європейського суду з прав людини, викладеній у рішенні в справі " Кечко проти України", " Ромашов проти України " згідно яких реалізація особою права, яке пов'язано з отриманням бюджетних коштів, що базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань, є безпідставними. Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Отже, відсутність належного бюджетного фінансування не може бути підставою для відмови у перерахунку пенсії позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з підстав та предмету спору, системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159-163 КАС України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1, НОМЕР_1, виданий 25.01.2010 р. Каховським РВ УМВС в Херсонській області) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (місце знаходження 73005, м. Херсон, вул. 28 Армії, буд. 6, ) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області по перерахунку і виплаті ОСОБА_1 пенсії в розмірі 70% від суми грошового забезпечення - протиправними.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 пенсії в розмірі 79% суми грошового забезпечення, вказаної в довідці УМВС України в Херсонській області від 03.05.2017 р. № 219/19/01-2017, починаючи з 01.01.2016 р.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Дубровна В.А.

кат. 10.2.4