Справа № 0840/3902/18
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2018-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

06 листопада 2018 року (17 год. 23 хв.)Справа № 0840/3902/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Конишевої О.В.,

за участю секретаря судового засідання Бойко К.О.,

представників сторін:

позивача - Клочкова К.О.,

відповідача - Войтенко Г.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, )

до Публічного акціонерного товариства «Янцівський гранітний кар'єр» (70050, Запорізька область, Вільнянський район, смт. Кам'яне, вул. Зелена, 30, )

про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - позивач) до Публічного акціонерного товариства «Янцівський гранітний кар'єр» (далі - відповідач) про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу у розмірі 1 849 608,58 грн. за рахунок майна відповідача, що перебуває у податковій заставі.

24.09.2018 відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання на 22.10.2018.

22.10.2018 відкладалося судове засідання на 06.11.2018.

06.11.2018 позивачем були надані додаткові пояснення та докази по справі, які отримав також відповідач, про що зазначив на письмових поясненнях позивача. Суд долучив ці докази до матеріалів справи з огляду на те, що вони є важливим для повного, всебічного з'ясування обставин по справі, а відсутність таких доказів призведе до прийняття не обґрунтованого та невірного рішення.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, зокрема зазначив, що за відповідачем рахується податковий боргу у розмірі 1 849 608,58 грн., який на час розгляду справи не погашений. Крім того, пояснив, що були вчинені всі необхідні дії щодо погашення податкового боргу які передують стягненню податкового боргу за рахунок майна. Позовну заяву просить задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив у повному обсязі, зазначив, що майно яке зазначено в акті опису є більшим за сумою ніж податковий борг, та зазначав, що відсутній Витяг з Єдиного реєстру застав про перебування майна в податковій заставі відповідно до акту опису майна №1/59/06 від 19.01.2018. Даний факт, свідчить про те, що у позивача так і не виникло право вимоги, як це передбачено чинним законодавством.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд зазначає наступне.

Публічне акціонерне товариство «Янцівський гранітний кар'єр» зареєстровано як юридичну особу 24.11.1994 року.

Заборгованість з податку на доходи з фізичних осіб повністю підтверджена постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 15.08.2016 по справі№808/1892/16 про стягнення податкового боргу в сумі 2 205 997,59 грн., яке набрало законної сили 12.12.2016.

Станом на день складення позову за відповідачем рахується податковий борг з податку на доходи з фізичних осіб в сумі 1 849 608,58 грн., сума була зменшена у зв'язку з частковою сплатою, що не заперечувалося відповідачем.

У зв'язку з несплатою платником податків узгоджених сум податкових зобов'язань, позивачем вживалися заходи щодо стягнення податкової заборгованості у встановленому законодавством порядку, а саме згідно п. 59.1 ст. 59 ПК України, де визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Платнику податків була направлена податкова вимога форми «Ю» № 2-23 від 08.02.2016, яка була отримана платником 22.03.2016 року.

Примусове стягнення податкової заборгованості - передбачена законодавством України процедура погашення податкової заборгованості платника податків.

Відповідно до п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

У зв'язку із чим ГУ ДФС у Запорізькій області на підставі п. 95.3 ст. 95 ПК України було сформовані інкасові доручення: №133_06,134_06, 132_06,127_06,120_06, 112 06, 111_06, 103_06, 104_06, 285_06, 266_06, 247_06, 131_06, 321_06, 94_06, 109 _06, 135_06, 136 _06, 125 06, 137_06, 117 _06, 118_ 06, 126_ 06, 93_ 06, 102_ 06, 101_ 06, 110_ 06, 143_ 06, 142_06, 130 06, 129_ 06, 122_ 06, 114_ 06, 113_ 06, 106_ 06, 105_06, 98 _06, 91_06, 92_06, 138_ 06, 140_ 06, 141_ 06, 139_ 06, 124_ 06, 123_06 ,які були повернуті без виконання. Перелік рахунків відповідача у банку долучений позивачем до матеріалів позову.

Всі зазначені інкасові доручення були повернуті без виконання відповідно до п.п. 12.5, 12.7, 12.11 гл. 12 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 року № 22, з наступних підстав: відсутністю коштів на рахунках державного підприємства; закриття чи відсутності вказаних у інкасових дорученнях рахунків у банку; у зв'язку з тим, що кошти, які є на окремих рахунках, забезпечують виконання постанов про арешт коштів боржника, що надійшли до банку раніше, та відсутністю інших коштів на рахунку, що можуть забезпечити виконання інкасових доручень контролюючого органу.

Оскільки заборгованість перед бюджетом відповідачем в добровільному порядку не сплачена, а коштів на рахунках в банківських установах для погашення такої податкової заборгованості відповідач не має, позивач звернувся з даним позовом до суду щодо надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває в податковій заставі.

Як зазначав позивач майно відповідача знаходяться в податковій заставі, про що свідчить акт опису майна складений 19.01.2018 № 1/59/06, з чим не погоджується відповідач та стверджує, що суд не був наданий Витяг з Єдиного реєстру застав про перебування майна в податковій заставі, який би підтвердив те, що акт опису майна №1/59/_06 від 19.01.2018 є зареєстрований в державному реєстрі.

Відповідач посилався на те, що відповідно до п. 89.2. ст. 89 ПК України право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

Як, вбачається з акту опису майна №1/59/_06 від 19.01.2018 вартість майна складає - 2 241 900, 87 грн., однак згідно позовних вимог станом на дату подання позовної заяви податковий борг відповідача складає 1 849 608, 58 грн. Тобто, вартість майна на яке, звертає стягнення позивач є значно більшою від податкового боргу.

Однак, позивачем не було надано підтвердження про те, що акт опису майна №1/59/_06 від 19.01.2018 зареєстрований у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Тому суд, не бере до уваги акт опису майна №1/59/_06 від 19.01.2018, як належний та допустимий доказ у справі.

06.11.2018 позивачем до матеріалів справи були надані докази, які свідчать про те, що 19.07.2016 був складений акт опису майна відповідача №17/4 на суму 2 241 900, 87 грн., який був зареєстрований відповідно до витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, термін дії обтяження до 21.07.2021 року.

Таким чином, посилання позивача на акт опису майна №1/59/_06 від 19.01.2018, який судом визнаний як неналежний доказ не спростовує того, що за відповідачем рахується податковий борг та 19.07.2016 позивачем був складений акт опису майна відповідача №17/4 на суму 2 241 900, 87 грн., відповідно до якого було зареєстроване обтяження, що підтверджується витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, термін дії обтяження до 21.07.2021 року.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що на момент складання акту опису від 19.07.2016 за відповідачем рахувався податковий борг саме на суму 2 241 900, 87 грн., тому посилання відповідача, що сума погашення податкового боргу на даний час є меншою, а в акті опису зазначена більша сума, як аргумент протиправності складання акту опису, не приймаються судом до уваги.

При вирішення даного спору по суті суд виходить з наступного.

Статтею 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України «податковий борг» - податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

За змістом п.п. 87.2 ст. 82 ПК України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Поряд з цим, п. 87.3 ст. 87 цього Кодексу передбачені випадки, коли кошти, майно та майнові права платника податків не можуть бути використані як джерела погашення податкового боргу платника податків.

В ході судового розгляду справи відповідач не заперечував факт наявності податкового боргу та не надав суду жодних доказів щодо наявності випадків, передбачених п. 87.3 ст. 87 ПК України.

Відповідно до п.п. 41.2, 41.3 статті 41 ПК України, органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Повноваження і функції контролюючих органів визначаються цим Кодексом, Митним кодексом України та законами України.

Пунктом 88.1 ст. 88 ПК України передбачено, що з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Згідно з п. 88.2 ст. 88 ПК України право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

Таким чином, податковий борг може бути погашений як за рахунок грошових коштів так і за рахунок майна платника податків.

Положеннями п.п. 89.1, 89.3 ст. 89 ПК України передбачено, що право податкової застави виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

При цьому, згідно п. 89.6 ст. 89 ПК України, якщо майно платника податків є неподільним і його балансова вартість більша від суми податкового боргу, таке майно підлягає опису у податкову заставу у повному обсязі.

Судом встановлено, що з метою вжиття заходів щодо погашення заборгованості відповідача, позивач вже звертався до Запорізького окружного адміністративного суду з позовною заявою про стягнення з відповідача податкового боргу.

Пунктами 95.1 і 95.2 ст. 95 ПК України визначено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Згідно із приписами п. 95.3 ст. 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Механізм виконання судових рішень про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу передбачений гл. 12 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою правління Національного банку України від 21.01.2004 року № 22 (далі - Інструкція).

Цей механізм передбачає оформлення інкасового доручення для примусового стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу.

Наявними матеріалами справи підтверджується те, що позивачем направлялись до установ банків, де у відповідача наявні відкриті рахунки, інкасові доручення (розпорядження).

Проте, вказані інкасові доручення не були виконані в зв'язку з чим повернуті контролюючому органу відповідно до п.п. 12.5, 12.7, 12.11 гл. 12 Інструкції. Підстава повернення яких - відсутність коштів на рахунках платника податків.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень законодавства вбачається, що достатньою умовою для звернення до суду, за яких можливе надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, є наявність у такого платника податкового боргу та відсутність на його розрахункових рахунках грошових коштів, достатніх для погашення цього боргу.

З огляду на те, що на банківських рахунках платника податків відсутні грошові кошти на погашення наявної у відповідача суми податкового боргу (що підтверджується поверненням обслуговуючими банками інкасових доручень без виконання) позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Виходячи системного аналізу положень законодавства України та наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України судові витрати з відповідача стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250,255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ) до Публічного акціонерного товариства «Янцівський гранітний кар'єр» (70050, Запорізька область, Вільнянський район, смт. Кам'яне, вул. Зелена, 30, ) - задовольнити у повному обсязі.

Надати дозвіл Головному управлінню ДФС у Запорізькій області на погашення усієї суми податкового боргу у розмірі 1 849 608,58 грн. (один мільйон вісімсот сорок дев'ять тисяч шістсот вісім гривень 58 коп.) за рахунок майна Публічного акціонерного товариства «Янцівський гранітний кар'єр», що перебуває у податковій заставі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі 13.11.2018.

Суддя О.В. Конишева