Справа № 804/1526/18
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2018-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

01 листопада 2018 року

м. Дніпро

справа № 804/1526/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Чабаненко С.В.,

суддів: Чумака С.Ю., Юрко І.В.,

за участю секретаря судового засідання Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Комунального виробничого підприємства Кам'янської міської ради "Міськводоканал" на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2018 року у справі № 804/1526/18 за позовом Комунального виробничого підприємства Кам'янської міської ради "Міськводоканал" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Комунальне виробниче підприємство Кам’янської міської ради «Міськводоканал» звернулося з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області та просить:

- скасувати та визнати протиправним податкове повідомлення-рішення відповідача № від 25.10.2017р. про застосування до позивача штрафних санкцій за порушення строку сплати суми грошового зобов'язання з земельного податку юридичних осіб в розмірі 2102,35 грн.;

- скасувати та визнати протиправним податкове повідомлення-рішення відповідача № від 25.10.2017р. про застосування до позивача штрафних санкцій за порушення строку сплати суми грошового зобов'язання з земельного податку юридичних осіб в розмірі 244429,70 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2018 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 25.10.2017р., прийняте Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області, в частині застосування штрафу у розмірі 21483 грн. 27 коп. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким адміністратвиний позов задовольнити в повному обсязі.

Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не прибули, що відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши письмові докази наявні в матеріалах справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області 11.10.2017р.була проведена камеральна перевірка позивача з питання порушення термінів сплати (перерахування) земельного податку за лютий, жовтень, листопад, грудень 2016р., січень, лютий, березень 2017р., по податковим повідомленням-рішенням №, № від 22.02.2017р., терміном сплати до 11.03.2017р.

За результатами перевірки складено акт №15867/04-36-12-28-09/33855098 від 11 жовтня 2017 року, відповідно до висновків якого встановлено порушення позивачем термінів сплати узгодженого грошового зобов'язання по земельному податку, визначених п.287.3 ст.287 ПК України за вищевказаний період, що підтверджується копією акту перевірки (а.с. 18-22).

На підставі акту контролюючим органом 25 жовтня 2017 року було прийняті податкові повідомлення-рішення:

- №, яким до позивача застосовано штраф 10% за несвоєчасну сплату грошового зобов'язання за лютий 2016р. у сумі 21023,42 грн. сума штрафу становить 2102,35 грн. (а.с.8-9);

- №, яким до позивача застосовано штраф 20% за несвоєчасну сплату грошового зобов'язання у розмірі 1222148,53 грн., сума штрафу становить 244429,70 грн. (а.с.10-11).

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що контролюючий орган, приймаючи 25.10.2017р. податкове повідомлення-рішення № в частині застосування до позивача штрафу за затримку сплати суми грошового зобов'язання по земельному податку у розмірі 107416,35 грн., виходячи із розрахунку 20%, який складає 21483,27 грн., діяв не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, та без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, у звязку з чим позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в частині, що стосується визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № у вказаній частині.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п.31.1 ст.31 Податкового кодексу України (далі ПК України) визначено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Згідно з п. 38.1 ст.38 ПК України встановлено, що виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Приписами п.87.9 ст.87 ПК України передбачено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Відповідно до вимог п.110.1 ст.110 ПК України платники податків несуть відповідальність у разі вчинення порушень, визначених законами з питань оподаткування та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Вимогами п.126.1 ст.126 ПК України визначено, що у разі, якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10% погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 % погашеної суми податкового боргу.

Так, згідно п.287.3 ст.287 ПК України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівним частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Отже, з вищенаведеного вбачається, що земельний податок повинен бути сплачений платником такого податку кожного місяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця, при цьому, за наявності у платника такого податку податкового боргу за інші періоди, сума сплаченого грошового зобов'язання спрямовується контролюючим органом на погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податку. При цьому платник податку несе відповідальність за несвоєчасну сплату узгоджених грошових зобов'язань у вигляді застосування до такого платника штрафу, який розраховується у відсотковому відношенні від погашеної суми податкового боргу залежно від кількості днів такої затримки.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 17.02.2017року подана податкова декларація з плати за землю на 2017р. № із визначенням сум грошового зобов'язання 250988,07 грн., зокрема, за січень 2017р. на суму 86711,86 грн. із терміном плати 02.03.2017р., яка була сплачена позивачем за платіжним дорученням №5297 від 28.04.2017р., сума боргу 164276,21 грн. сплачена 28.07.2017р. за платіжне доручення №6232.

Отже, враховуючи, що термін сплати визначеного податкового зобов'язання за січень 2017 року встановлений до 02.03.2017р., позивачем сплачена сума грошового зобов'язання лише 28.04.2017р. та 28.07.2017р., а тому наведене свідчить про порушення термінів сплати, встановлених п.287.3 ст.287 ПК України, що є підставою для відповідальності у вигляді застосування штрафу у розмірах, визначених ст.126 ПК України.

Отже, контролюючим органом за порушення строків сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання за січень 2017р., нараховано штраф, а саме:

- з 03.03.2017р. по 28.04.2017р. за 57 днів затримки сплати по терміну сплати 02.03.2017р. на суму боргу 86711,86 грн. 20%, що становить 17342,37 грн.;

- з 03.03.2017р. по 28.07.2017р. за 148 днів затримки сплати по терміну сплати 02.03.2017р. на суму 164276,21 грн. 20%, що становить 32855,24 грн., що підтверджується даними індивідуальної облікової картки платника податку позивача, поясненнями та копією розрахунку (а.с.11,46-61, 73-74).

Крім того, з наведеної вище податкової декларації, позивачем було самостійно визначено до сплати суму земельного податку за лютий 2017р. у розмірі 250988,07 грн. з терміном сплати до 30.03.2017р. сума боргу 58828,94 грн., яка була сплачена позивачем за платіжним дорученням №6232 від 28.07.2017р., сума боргу 192159,13 грн. сплачена платіжним дорученням №6522 від 30.08.2017р.

Отже, враховуючи, що строк сплати грошового зобов'язання за лютий 2017р. встановлений до 30.03.2017р., проте фактично сплачений 28.07.2017р. та 30.08.2017р. відповідно, тобто з порушенням строку, визначеного п.287.3 ст.287 ПК України то зазначене порушення є підставою для застосування до позивача штрафу у розмірі, встановленому ст.126 ПК України, а саме:

- з 31.03.2017р. по 28.07.2017р. за 120 днів затримки сплати по терміну сплати 30.03.2017р. на суму боргу 58828,94 грн. 20%, що становить 11765,79 грн.;

- з 31.03.2017р. по 30.08.2017р. за 153 дні затримки сплати по терміну сплати 30.03.2017р. на суму боргу 192159,13 грн. нараховано штраф 20% у розмірі 38431,83 грн., що підтверджується даними індивідуальної облікової картки платника податку позивача, поясненнями та копією розрахунку (а.с.11,46-61, 73-74).

Також 17.03.2017р. позивачем була подана уточнююча податкова декларація за 2017р. №, відповідно до якої позивачем самостійно визначено суму грошового зобовязання за лютий 2017р. по терміну сплати до 30.03.2017р. у сумі 5112,76 грн., яка була сплачена за платіжним дорученням №6522 від 30.08.2017р. А тому, відповідачем було нараховано штраф за період затримки з 31.03.2017р. по 30.08.2017р., що становить за 153 дні за ставкою 20%, що становить 1022,55 грн. (а.с.11,46-61, 73-74).

Окрім того, за податковим повідомленням-рішенням № від 22.02.2017р. позивач повинен був сплатити нараховану суму грошового зобов'язання у розмірі 16821,48 грн. у строк до 11.03.2017р., проте, фактично така сплата відбулась 28.07.2017р. за платіжним дорученням №6232, а отже відповідачем було нараховано штраф за період затримки з 12.03.2017р. по 28.07.2017р., що становить за 139 днів на суму боргу 16821,48 грн. 20% становить 3364,30 грн. (а.с.11,46-61, 73-74).

Також за податковим повідомленням-рішенням № від 22.02.2017р. позивач повинен був сплатити нараховану суму грошового зобов'язання у розмірі 38173,84 грн. по терміну сплати 11.03.2017р., проте фактично вказана сума боргу була погашена позивачем 28.07.2017р. за платіжним дорученням №6232, а тому, контролюючим органом була нарахована сума штрафу за період затримки з 12.03.2017р. по 28.07.2017р., що становить 139 днів затримки на суму боргу 38173,84 грн. 20%, що становить 7634,77 грн. (а.с.11,46-61, 73-74).

Колегія суддів вважає неспроможними доводи апелянта щодо своєчасної сплати грошових зобов'язання та їх зарахування контролюючим органом в рахунок погашення податкового боргу, з огляду на те, що контролюючий орган, відповідно до приписів п.87.9 ст.87 ПК України, зобов'язаний зараховувати кошти в рахунок погашення податкового боргу незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Також колегією суддів розцінюються критично доводи позивача про своєчасну сплату грошового зобов'язання, визначеного за податковим повідомленням-рішенням № від 22.02.2017р., зокрема, сплату 21.03.2017р. за платіжним дорученням №5021 та №5020, оскілкьи строки сплати, встановлені нормами податкового законодавства визначені до 11.03.2017р., що не спростовано позивачем.

Отже, з урахуванням вищенаведеного колегія суддів зазначає, що позивачем порушено строки сплати грошових зобов'язань по сплаті земельного податку за січень 2017р., лютий 2017р. за податковою декларацією на 2017р. № від 17.02.2017р., уточнюючої декларації № від 17.03.2017р., що свідчить про правомірність податкового повідомлення-рішення № в сумі 222946,43 грн.

Стосовно оскарження податкового повідомлення-рішення № від 25.10.2017р., яким застосовано до позивача штраф за затримку сплати грошового зобов'язання у сумі 21023,42 грн. за лютий 2016р.у розмірі штрафу 10%, що складає 2102,35 грн., колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності порушення позивачем терміну сплати податкового зобов'язання за лютий 2016 року, тому податкове повідомлення-рішення є правомірним.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Згідно частини статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 313 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального виробничого підприємства Кам'янської міської ради "Міськводоканал" - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2018 року у справі № 804/1526/18– залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду, відповідно до ст.ст. 328 – 329 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак

суддя І.В. Юрко