Справа № 804/4662/18
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2018-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 жовтня 2018 року Справа № 804/4662/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Департаменту капітального будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови, -
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.06.2018 року за вказаним позовом відкрито провадження у справі №804/4662/18.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради були відсутні підстави для проведення перевірки на об'єкті будівництва: «Реконструкція нежитлових приміщень КЗ «ДЦПМСД №10» під амбулаторію сімейної медицини №8 за адресою: вул. Електрична, 15 м. Дніпро», з боку позивача відсутні порушення у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, а також порушення Порядку накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.
Відповідач надав відзив на адміністративний позов, у якому проти заявлених вимог заперечив, зазначив, що позапланова перевірка на об'єкті будівництва: «Реконструкція нежитлових приміщень КЗ «ДЦПМСД №10» під амбулаторію сімейної медицини №8 за адресою: вул. Електрична, 15 м. Дніпро» проведена відповідно до чинного законодавства; документи, які складені за результатами відповідають фактам порушень, встановленим на об'єкті будівництва, оскаржувана постанова №09/1206 є обґрунтованою та законною; з урахуванням зазначеного адміністративний позов є необґрунтованим та не відповідає дійсним обставинам, що були встановлені під час здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю на вказаному об'єкті.
В судовому засіданні 02.10.2018 року, у зв'язку з неявкою належним чином повідомлених уповноважених представників сторін, суд вирішив здійснювати подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.
Заслухавши пояснення представників сторін, наданих у попередніх судових засіданнях, дослідивши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.
Відповідно до частини другої ст. 19 Конституції України, ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Повноваження суб'єктів у сфері державного архітектурно-будівельного контролю визначаються, зокрема, законами України «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року №553 (далі - Порядок №533).
За частиною першою та другою статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
На підставі пунктів 5, 7 Порядку №553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.
Однією з підстав для проведення позапланової перевірки є звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності (пункт 7 Порядку №553).
Пунктом 9 Порядку №553 передбачено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб'єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об'єкт будівництва.
У відповідності до пункту 11 Порядку №553 посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час проведення перевірки мають право, в тому числі, складати: протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок, та накладати штрафи відповідно до закону.
Згідно приписів пунктів 16-18, 20 та 21 Порядку №553 у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки. У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, крім акту перевірки, складається протокол, видається припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил або припис про зупинення підготовчих та/або будівельних робіт.
Керівникові кожного суб'єкта містобудування, щодо якого складений акт перевірки, або його уповноваженій особі надається по одному примірнику такого акту. Один примірник акту перевірки залишається в органі державного архітектурно-будівельного контролю. Акт перевірки підписується посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, яка провела перевірку, та керівником суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, або його уповноваженою особою, в останній день перевірки. Завірена належним чином копія акту, складеного посадовими особами органу державного архітектурно-будівельного контролю за результатами проведеної на об'єкті будівництва перевірки, щодо невиконання приписів, виданих органом державного архітектурно-будівельного контролю генеральному підряднику (підряднику), стосовно порушень вимог нормативно-правових актів, будівельних норм та нормативних документів у сфері містобудівної діяльності, затверджених проектних рішень під час будівництва об'єктів та/або зупинення підготовчих та будівельних робіт надсилається до апарату Держархбудінспекції як органу ліцензування для прийняття відповідного рішення.
Протокол разом з усіма матеріалами перевірки протягом трьох днів після його складення подається посадовій особі органу державного архітектурно-будівельного контролю, до повноважень якої належить розгляд справ про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» справи про правопорушення, передбачені цим Законом, розглядаються у тому числі виконавчими органами з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.
Накладати штраф в межах та відповідно до вимог, визначених Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», мають право від імені органів державного архітектурно-будівельного контролю: керівники виконавчих органів з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.
Пунктом 22 Порядку №553 визначено, що постанова про накладення штрафу складається у трьох примірниках. Перший примірник постанови у триденний строк після її прийняття вручається під розписку суб'єкту містобудування (керівнику або уповноваженому представнику суб'єкта містобудування) або надсилається рекомендованим листом з повідомленням, про що робиться запис у справі. Два примірники залишаються в органі державного архітектурно-будівельного контролю, який наклав штраф.
Відповідно до ч. 7 ст. 41 Закону «Про регулювання містобудівної діяльності» постанови органів державного архітектурно-будівельного контролю можуть бути оскаржені до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, або до суду.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що на підставі звернення Управління Служби Безпеки України у Дніпропетровській області від 07.05.2018 року №55/6-1-3010, керуючись п. 6 ч. 1 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», абз. 8 п. 7 Порядку №553, згідно наказу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської міської ради від 14.05.2018 року №203, на підставі направлення від 25.05.2018 року №0343 було здійснено позапланову перевірку на об'єкті будівництва: «Реконструкція нежитлових приміщень КЗ «ДЦПМСД №10» під амбулаторію сімейної медицини №8 за адресою: вул. Електрична, 15 м. Дніпро».
Згідно абз. 10 п. 7 Порядку №553 на підставі наказу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської міської ради від 24.05.2018 року №229, у зв'язку із виробничою необхідністю та на підставі службової записки головного спеціаліста-інспектора Мироненка А.А. від 27.07.2018 року строк проведення позапланової перевірки був продовжений на два робочих дні.
З урахуванням викладеного, суд зазначає про безпідставність доводів позивача щодо відсутності підстав для проведення відповідачем перевірки, оскільки останню призначено у відповідності до положень пунктів 7, 8 Порядку №553 на підставі звернення юридичної особи, а саме - Управління Служби Безпеки України у Дніпропетровській області, копію якого долучено до матеріалів справи.
Відповідальність за встановлені правопорушення передбачена п. 2. ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».
Таким чином, відповідачем притягнуто позивача до відповідальності за наведення позивачем недостовірних даних у повідомленні про початок виконання будівельних робіт в частині назви об'єкта будівництва. При цьому, відповідач посилається на невідповідність назви об'єкта будівництва експертному звіту щодо розгляду кошторисної частини проектної документації по робочому проекту.
З матеріалів справи вбачається наступне.
Замовником даного будівництва є позивач - Департамент капітального будівництва Дніпропетровської обласної Державної адміністрації.
У відповідності до проектної документації та експертного звіту від 26.12.2017 року №1637-Е-17/В, виданого Державним підприємством «Жилком» назва об'єкту будівництва зазначена у лапках. Дана назва об'єкту відповідає рішенню обласної ради від 01.12.2017 року №266-11/VІІ «Про внесення змін до рішення обласної ради від 02.12.2016 року №116-11/VII «Про обласний бюджет на 2017 рік».
Така ж назва об'єкту зазначена і у Повідомлені про початок виконання будівельних робіт, а саме: «Реконструкція нежитлових приміщень КЗ «ДЦПМСД №10» під амбулаторію сімейної медицини №8 за адресою: вул. Електрична, 15, м. Дніпро».
Відповідно до пп. 3 п. 4 ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» експертиза проекту виконана щодо кошторисної частини проекту. Назва об'єкту, зазначена у проектній документації не змінювалась.
У експертному звіті щодо кошторисної частини проектної документації по робочому проекту зазначено, що технічна та технологічна частини проектної документації не розглядались.
Згідно п. 6 Постанови від 11.05.2011 року №560 «Про затвердження Порядку затвердження проектів будівництва і проведення їх експертиз та визнання такими, що втратили чинність деяких постанов Кабінету Міністрів України», експертиза є завершальним етапом розроблення проектів будівництва.
Відповідно до п. 8 Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.05.2011 року №45 назва об'єкту має відповідати завданню на проектування та не змінюватись на всіх стадіях проектування. Коригування кошторисної частини проекту не відображається у назві об'єкту.
Таким чином, назва об'єкту будівництва повинна бути однаковою з назвою проекту, а не з Коригуванням кошторисної частини проекту. При цьому, суд зазначає, що назва об'єкту у всіх зазначених документах зазначена однакова.
З опису правопорушення, наведеного відповідачем в оскаржуваній постанові, можна зробити висновок, що санкція застосована саме за те, що найменування об'єкта будівництва, яке вказане у Повідомленні, не відповідає найменуванню об'єкта будівництва, зазначеному у експертному звіті щодо розгляду кошторисної частини проектної документації по робочому проекту від 26.12.2017 року №1637-Е-17/В.
Суд зазначає, що відповідач не вказує норм, котрі регулюють питання щодо порядку визначення у повідомлені правильного найменування об'єкта будівництва, і не вказує, на підставі яких норм найменування об'єкта будівництва повинно відповідати саме найменуванню об'єкта будівництва зазначеному у експертному звіті щодо розгляду кошторисної частини проектної документації. Тобто відповідачем не наведено конкретних норм матеріального права, що регулюють питання щодо порядку визначення у повідомлені правильного найменування об'єкта будівництва, котрі на думку відповідача було порушено позивачем. Крім того, в оскаржуваній постанові відповідач не зазначив, у чому саме виражена невідповідність між найменуванням об'єкта будівництва, що вказане у повідомленні, та найменуванням об'єкта будівництва, зазначеним у експертному звіті щодо розгляду кошторисної частини проектної документації по робочому проекту від 26.12.2017 року №1637-Е- 17/В.
Крім того, із вказаного у експертному звіті найменування об'єкта будівництва не вбачається, що воно є відмінним від найменування об'єкта будівництва, яке зазначено позивачем у повідомленні.
Відповідно до п.1 Порядку розроблення проектної документації на будівництво об'єктів, коригування проектної документації - внесення змін до затвердженого (схваленого) проекту будівництва на підставі завдання на коригування.
У жодному випадку при коригуванні проектної документації не може йтися про зміну назви об'єкту будівництва. Назва об'єкту будівництва має відповідати виданим містобудівним умовам і обмеженням (з врахуванням яких складається завдання на проектування (коригування), не змінюватися на всіх стадіях проектування та відображати вид будівництва (нове будівництво, реконструкція, технічне переоснащення діючих підприємств, реставрація, капітальний ремонт) та його місце розташування (п. 8 Порядку).
Відповідно до п.1 Додатку Б ДБН А.2.2-3-2014 «СКЛАД ТА ЗМІСТ ПРОЕКТНОЇ ДОКУМЕНТАЦІЇ НА БУДІВНИЦТВО» до переліку основних даних та вимог Завдання на проектування входить «Назва та місцезнаходження об'єкта».
Враховуючи те, що назва об'єкта будівництва не змінювалась ані у назві завдання на проектування об'єкта «Реконструкція нежитлових приміщень КЗ «ДЦПМСД №10» під амбулаторію сімейної медицини №8 за адресою: вул. Електрична, 15, м. Дніпро», ані у проектній документації щодо об'єкта «Реконструкція нежитлових приміщень КЗ «ДЦПМСД №10» під амбулаторію сімейної медицини №8 за адресою: вул. Електрична, 15, м. Дніпро», висновки відповідача про те, що у повідомленні позивачем в частині найменування об'єкта будівництва наведено недостовірні дані, є необґрунтованими та безпідставними.
Відтак, суд вважає, що оскаржувана постанова є неправомірною та підлягає скасуванню.
У відповідності зі статтею 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір, водночас частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно частини першої статті Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (частина перша статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно зі статтею 249 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі, у зв'язку із чим, присуджує на користь позивача суму сплаченого судового збору.
Керуючись статтями 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Департаменту капітального будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити повністю.
Присудити на користь Департаменту капітального будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації за рахунок бюджетних асигнувань Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради судовий збір у розмірі 1762 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник