Справа № 826/16616/16
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 листопада 2018 року № 826/16616/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі Головуючого судді Амельохіна В.В., суддів: Качура І.А., Келеберди В.І., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу
за позовомОСОБА_1

доДепартаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Міністерства юстиції України
треті особи проТовариство з обмеженою відповідальністю "Ю БІ СІ Сервіс - Інтернешнл", ОСОБА_2 генеральний директор ТОВ "Ю БІ СІ Сервіс - Інтернешнл", ОСОБА_3, Публічне акціонерне товариство "Універсал Банк" визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - відповідач 1), Міністерства юстиції України (далі - відповідач 2) (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) про:

- визнання протиправними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова Валентина Олександровича, що проявилися у винесенні 05.09.2016р. постанови ВП №25886852 по зведеному виконавчому провадженню ВП №49176475, про передачу майнового комплексу на відповідальне зберігання Генеральному директору ТОВ «Ю БІ СІ СЕРВІС-ІНТЕРНЕШНЛ» ОСОБА_2 без попередження нового зберігача про кримінальну та іншу відповідальність за пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном на яке накладено арешт;

- визнання незаконною та скасування постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова Валентина Олександровича від 05.09.2016р. ВП №25886852, по зведеному виконавчому провадженню ВП №49176475, про передачу майнового комплексу на відповідальне зберігання Генеральному директору ТОВ «Ю БІ СІ СЕРВІС-ІНТЕРНЕШНЛ» ОСОБА_2 без попередження нового зберігача про кримінальну та іншу відповідальність за пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном на яке накладено арешт;

- зобов'язання Міністерство юстиції України, Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України врахувати в подальшій роботі по зведеному виконавчому провадженні ВП№49176475, що відповідальним зберігачем майнового комплексу є ОСОБА_1 згідно Акту від 26.03.2014р. опису і арешту майна складеного державним виконавцем ВПВР ДВС України Селезньовим М.О. по виконавчому провадженню ВП №40015767;

- зобов'язання Міністерство юстиції України, Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не вчиняти виконавчі дії по зведеному виконавчому провадженню ВП№49176475 до усунення причин та умов які призвели до втручання Генерального директора ТОВ «Ю БІ СІ СЕРВІС - ІНТЕРНЕШНЛ» ОСОБА_2 в проведення виконавчих дій по зведеному виконавчому провадженню ВП №49176475 з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу № 6723 від 20.09.2013 р. чим заподіяно шкоди власнику майнового комплексу - ОСОБА_3 та відповідно зберігачу ОСОБА_1, що підтверджується Актом про пожежу від 0.10.2016 року.

Ухвалами Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.11.2016 року суддею Огурцовим О.П. відкрито провадження в адміністративній справі № 826/16616/16, закінчено підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.04.2017 року до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Ю БІ СІ Сервіс-Інтернешнл» (далі - третя особа 1) та ОСОБА_2 генерального директора товариства з обмеженою відповідальністю «Ю БІ СІ Сервіс-Інтернешнл» (далі - третя особа 3).

Відповідно до Розпорядження Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.10.2017р. №4218 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» та згідно з п. 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010р. №30 (у редакції рішення Ради суддів України від 02.04.2015р. №25), з метою пришвидшення розгляду адміністративної справи №826/16616/16, останню повторно розподілено на суддю Амельохіна В.В.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2017 року суддею Амельохіним В.В. справу № 826/16616/16 прийнято до свого провадження та призначено справу до судового розгляду.

Під час розгляду вказаної справи, судом до участі у справі також залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 (далі - третя особа 3), та Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - третя особа 4).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 05.09.2016р. старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башіловим Валентином Олександровичем, без складання Акту опису винесено постанову ВП № 25886852 про передачу майнового комплексу на відповідальне зберігання Генеральному директору ТОВ «Ю БІ СІ СЕРВІС-ШТЕРНЕШНЛ» ОСОБА_2. Також приймаючи вказану постанову, старшим державним виконавцем не було попереджено нового зберігача про кримінальну та іншу відповідальність за пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном на яке накладено арешт.

Вказана постанова, на думку позивача, була прийнята без урахування його інтересів та обов'язків, а також інтересів стягувача і боржника, а також без урахування того, що ОСОБА_1 має пріоритет в збереженні майна - майнового комплексу, оскільки перебуває в родинних стосунках із власником майнового комплексу ОСОБА_3, є її сином. Як вказував позивач, залучення інших зберігачів, окрім боржника та членів її сім'ї призведе до значних витрат із державного бюджету. Крім того, клопотання ТОВ «Ю Бі Сі Сервіс-Інтеренешнл» від 30.08.2016 року про передачу майна на зберігання було подано до Департаменту ДВС МЮУ по іншому виконавчому провадженні ВП №31871729 та з перевищенням повноважень та прав, наданих Договором суборенди нежитлових приміщень № АР-0000002 від 01 березня 2016р.

Також, позивачем зазначено, що вказане товариство не є учасником виконавчого провадження, тому державний виконавець не повинен був розглядати його клопотання в рамках виконавчого провадження.

13.11.2018 року представником позивача та третьої особи 3 подано до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Представники відповідачів 1 та 2 (Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та Міністерства юстиції України), у судові засідання не з'являлися.

У той же час, представником Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подано до суду клопотання про залишення позовної заяви позивача без розгляду, а у разі відсутності підстав - закрити провадження по справі та копії матеріалів зведеного виконавчого провадження № 49176475.

Відзиву на позовну заяву, до суду представниками відповідачів подано не було.

Представник третіх осіб 1, 2 (ТОВ «Ю БІ СІ Сервіс - Інтернешнл» та генерального директора ТОВ «Ю БІ СІ Сервіс - Інтернешнл» ОСОБА_2.) проти задоволення адміністративного позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні, обґрунтовуючи тим, що генеральний директор ТОВ «Ю БІ СІ СЕРВІС-ШТЕРНЕШНЛ» є належним зберігачем майна за оскаржуваною постановою, а доводи позивача є надуманими та такими, що не підлягають задоволенню.

13.11.2018 року представником третіх осіб 1, 2 подано до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Представник третьої особи 4, Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» проти задоволення адміністративного позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні, з підстав того, що доводи позивача є безпідставними та надуманими, а дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова Валентина Олександровича під час прийняття оскаржуваної постанови відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, що в свою чергу свідчить про відсутність підстав для скасування постанови від 05.09.2016р.

19.10.2018 року представником третьої особи 4 подано до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

13.11.2018 року на підставі ч. 3 ст. 194 КАС України ухвалено про продовження розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Як встановлено матеріалами справи, 14 квітня 2011 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_9 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 25886852 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2767/09, виданого 08.10.2010 року Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_10, ОСОБА_1 і ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал банк» у солідарному порядку заборгованості за кредитними договорами в розмірі 19 936 142 гривень 68 копійок, та звернення стягнення на предмет іпотеки: майновий комплекс, що складається з будівель: прохідна, площею 33,1 кв.м., виробниче приміщення по виробництву взуття, площею 1116,2 кв.м., котельня, площею, 104,4 кв.м., водонапірна башта, 25,2 кв.м., погріб, площею 609,8 кв.м., склад, площею 530,9 кв.м., склад металевий, площею 57,7 кв.м., виробничий корпус, площею 1050,7 кв.м., виробничий корпус, площею приміщення виробничого цеху, площею 713,8 кв.м., склад, площею 74,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, та земельну ділянку за вказаною адресою, які належать на праві власності ОСОБА_3 Боржником у даному виконавчому провадженні є ОСОБА_3

У рамках вищевказаного виконавчого провадження державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої Головного управління юстиції у Київської області Башкірцевою Т.О. на виконання доручення відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України 01.08.2013 року здійснено опис та арешт нерухомого майна божника (заявника), а саме майнового комплексу, що складається з будівель: прохідна, площею 33,1 кв.м., виробниче приміщення по виробництву взуття, площею 1116,2 кв.м., котельня, площею, 104,4 кв.м., водонапірна башта, 25,2 кв.м., погріб, площею 609,8 кв.м., склад, площею 530,9 кв.м., склад металевий, площею 57,7 кв.м., виробничий корпус, площею 1050,7 кв.м., виробничий корпус, площею приміщення виробничого цеху, площею 713,8 кв.м., склад, площею 74,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, про що складено Акт опису й арешту майна від 01.08.2013р. Описане майно передано на відповідальне зберігання ОСОБА_12. Із Акту опису й арешту майна від 01.08.2013р. вбачається, що ОСОБА_12 є представником ПП «СП Юстиція».

Судом встановлено, що 01.10.2013 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Гречухом А.Я. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 40015676 з примусового виконання виконавчого напису №6273 виданого 20.09.2013 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Падалка Р.О. про звернення стягнення на майновий комплекс, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, та на праві власності належить ОСОБА_3

У ході примусового виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса державним виконавцем Селезньовим М.О. здійснено опис та арешт нерухомого майна божника (заявника), а саме майнового комплексу, про що складено Акт опису й арешту майна від 26.04.2014 р. Описане майно прийняв на відповідальне зберігання ОСОБА_1.

Постановами про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження від 29.10.2015 року, прийнятими головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮУ Медведєвим О.В. приєднано виконавчі провадження № 25886852, №3171729, №40015767 до зведеного виконавчого провадження №49176475.

Також судом встановлено, що ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2016 року зупинено стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса №6273 (у виконавчому провадженні №40015767) виданого 20.09.2013 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Падалкою Р.О. про звернення стягнення на майновий комплекс, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, та на праві власності належить ОСОБА_3

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮУ Башіловим В.О. від 05.09.2016 року зупинено виконавче провадження №40015767 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса №6273, виданого 20.09.2013 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Падалкою Р.О. про звернення стягнення на майновий комплекс, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, та на праві власності належить ОСОБА_3

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮУ Башіловим В.О. від 05.09.2016 року у рамках виконавчого провадження №25886852 передано на відповідальне зберігання майновий комплекс, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, та на праві власності належить ОСОБА_3, Генеральному директору ТОВ «Ю Бі Сі Сервіс-Інтернешнл» ОСОБА_2.

Незгода позивача з вказаною постановою та діями відповідача 1 по її винесенню, обумовили ОСОБА_1 на звернення до суду за захистом своїх права та законних інтересів.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Закону України «Про державну виконавчу службу» від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР (далі - Закон № 202/98-ВР), Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV), Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 (далі - Інструкція № 512/5).

Згідно з статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом № 606-XIV.

У відповідності до статті 1 Закону № 606-XIV (в редакції, чинній в момент виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Основною функцією державної виконавчої служби є задоволення вимог виконавчого документа, забезпечення дотримання при цьому прав та законних інтересів громадян та юридичних осіб, сприяння їм у реалізації своїх процесуальних прав.

Відповідно до статті 5 Закону № 606-XIV вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Державному виконавцю повинні бути безоплатно надані у встановлений ним строк інформація, документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Частиною першою ст. 6 Закону № 606-XIV визначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Закону № 606-XIV державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Приписами п. 5 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV визначено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

За приписами ч. 2 ст. 57 Закону № 606-XIV арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

У відповідності до ч. 5 ст. 57 Закону № 606-XIV про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону № 606-XIV майно, на яке накладено арешт, за винятком майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), призначеним державним виконавцем, під розписку в акті опису. Копія акта опису майна видається боржнику, стягувачу, а в разі якщо обов'язок зберігання майна покладено на іншу особу, - також зберігачу.

Послідовність дій щодо опису та арешту майна боржника деталізована в пункті 4.2 Інструкції № 512/5.

Так, відповідно до пп. 4.2.1 п. 4.2 Інструкції № 512/5 (в редакції, чинній в момент виникнення спірних правовідносин) після виявлення майна боржника державний виконавець проводить опис та арешт цього майна, про що складає акт. В акті опису та арешту майна боржника повинні бути вказані: а) назва кожного внесеного в акт предмета і його відмінні ознаки (вага, метраж, розмір, форма, вид, колір, товарний знак, проби, виробнича марка, дата випуску, ступінь зносу тощо); б) якщо вилучені предмети мають ознаки дорогоцінних металів, каменів органічного та неорганічного утворення, перлів тощо, то вони ретельно описуються з визначенням усіх особливих ознак, відповідним чином пакуються в конверт, прошиваються, підписуються державним виконавцем та іншими учасниками, які були присутніми під час опису; в) якщо проводилось опечатування предмета, зазначається, які предмети, приміщення, сховища були опечатані, кількість накладених печаток та спосіб опечатування; г) прізвище, ім'я та по батькові особи, якій передано майно на зберігання, а якщо майно передано на зберігання не боржнику, а іншій особі, - паспортні дані, її місце проживання (далі - зберігач); ґ) відмітка про роз'яснення зберігачеві майна обов'язків із збереження майна, попередження про кримінальну та іншу відповідальність, встановлену законодавством, за його розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт; д) якщо державний виконавець установив зберігачеві обмеження права користуватися майном, зазначаються вид, обсяги і строки обмеження; е) зауваження або заяви стягувача, боржника, осіб, що були присутні при описі.

За приписами пп. пп. 4.2.2, 4.2.4 та 4.2.5 п. 4.2 Інструкції № 512/5, акт опису та арешту майна підписується державним виконавцем, понятими, зберігачем майна, боржником та стягувачем, їх представниками, а також може бути підписаний іншими особами, які були присутні при проведенні опису майна. У разі відмови від підпису сторін чи інших осіб, що були присутні при виконанні, про це робиться відмітка в акті.

Якщо опис і арешт майна здійснюються за участю боржника або його представника, акт опису та арешту майна складається в двох примірниках. Перший залишається в провадженні державного виконавця, а другий видається боржнику під розписку на першому примірнику, що залишається у державного виконавця.

Якщо описане майно передано на зберігання не боржникові чи його представнику, а іншій особі, то акт опису та арешту майна складається в трьох примірниках. Перший залишається в провадженні державного виконавця, а інші вручаються зберігачеві майна та боржнику під розписку на першому примірнику акта.

Згідно з пп. 4.2.6 п. 4.2 Інструкції № 512/5 у разі необхідності після передачі майна на зберігання за постановою державного виконавця таке майно може бути передано на зберігання іншому зберігачу. У постанові зазначаються причина передачі майна іншому зберігачу, прізвище, ім'я та по батькові зберігача, який здійснював зберігання майна, та прізвище, ім'я та по батькові нового зберігача. Постанова підписується державним виконавцем. У постанові робиться попередження новому зберігачеві майна про кримінальну та іншу відповідальність, встановлену законодавством, за його розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт. Копія постанови вручається новому зберігачу, до якої додається копія акта опису та арешту майна.

Таким чином, наведені вище норми права передбачають наступний алгоритм дій державного виконавця у процедурі опису й арешту майна: 1) проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту, про що державний виконавець складає акт опису й арешту майна боржника; 2) можлива передача описаного й арештованого майна на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису й арешту; 3) після передачі майна на зберігання у разі необхідності - можлива передача майна іншому зберігачеві, шляхом прийняття відповідної постанови.

При цьому суд звертає увагу, що передача майна на зберігання за постановою державного виконавця іншій особі, яка не зазначена в акті опису й арешту майна, тобто передача майна новому зберігачеві вже після передачі такого майна на зберігання, є правом державного виконавця та не потребує складення нового акта опису й арешту майна.

Як встановлено матеріалами справи, та не заперечувалося сторонами, майновий комплекс, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, та власником якого є боржник ОСОБА_3 в рамках виконавчого провадження №25886852 був переданий на зберігання згідно акту опису та арешту майна 01.08.2013 року ОСОБА_15, який був представником ПП «СП Юстиція».

Постановою державного виконавця від 05.09.2016 року у рамках виконавчого провадження №25886852 передано на відповідальне зберігання зазначений майновий комплекс Генеральному директору ТОВ «Ю Бі Сі Сервіс-Інтернешнл» ОСОБА_2.

Згідно вказаної постанови, підставою передачі майна іншому зберігачу стала заява Генерального директора ТОВ «Ю Бі Сі Сервіс-Інтернешнл» та знаходження ПП «СП Юстиція» на стадії ліквідації», що в свою чергу свідчить про наявність законних підстав для передачі майна іншому зберігачеві.

Також суд звертає увагу, що згідно оскаржуваної постанови, зберігача майна (Генерального директора ТОВ «Ю Бі Сі Сервіс-Інтернешнл») було повідомлено про кримінальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування чи підміну описаного й арештованого майна, чим було спростовано доводи позивача про відсутність такого попередження третьої особи 2.

Доводи позовної заяви про те, що зберігачем вищезазначеного майнового комплексу є ОСОБА_1 суд вважає безпідставним, оскільки згідно вимог вищезазначеної інструкції майно передається іншому зберігачу постановою державного виконавця, однак, матеріали зведеного виконавчого провадження № 49176475 не містять постанови про передачу майна ОСОБА_1, а тому статусу зберігача майна він не набув.

Оскаржувана постанова державним виконавцем прийнята в рамках виконавчого провадження №25886852, в той час як виконавче провадження №40015767, в якому знаходиться акт опису й арешту майна від 14.03.2014 року, за яким майновий комплекс передано ОСОБА_1, було зупинено, тому виключало вчинення будь-яких виконавчих дій.

При цьому, судом також не беруться до уваги посилання позивача про те що договір суборенди нежитлових приміщень № АР-0000002 від 01 березня 2016р., укладений між ТОВ «Ю Бі Сі Сервіс-Інтернешнл» та ТОВ «АВК-Резерв» розірвано з ініціативи орендодавця, є безпідставним, оскільки даний факт ніяким чином не свідчить про протиправність дій державного виконавця, а оскаржувана постанова не містить посилання на існування договору суборенди нежитлових приміщень № АР-0000002 від 01 березня 2016р. в обґрунтування причин передачі майна новому зберігачу.

У той же час, інші доводи скарги про те, що рішення про припинення юридичної особи ПП «СП Юстиція» прийнято ще в 2014 році, а в клопотанні ТОВ «Ю Бі Сі Сервіс-Інтернешнл» зазначений інший номер виконавчого провадження, ніяким чином не підтверджують незаконності дій державного виконавця.

Судом також зазначається, що як було вказано вище, та відповідно до Інструкції № 512/5 копія постанови вручається новому зберігачу, до якої додається копія акту опису та арешту майна.

Водночас, суд наголошує, що будь-яких вимог про фіксування факту передання новому зберігачу копії зазначеного акту, чинне законодавство не містить, втім у письмових поясненнях щодо позовних вимог представник третіх осіб 1 та 2 підтвердили наявність у зберігача копії такого акту опису та арешту майна, що в свою чергу спростовує доводи позивача про його відсутність.

Суд також звертає увагу, що посилання представника позивача та третьої особи 3 на виникнення пожежі після передачі майна новому зберігачу не підтверджує порушення будь-яких прав ОСОБА_3 на час винесення оскаржуваної постанови. Більше того, вищевказана Інструкція визначає порядок дій державного виконавця у випадку наявності інформації про псування майна, розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення переданого на зберігання майна або встановлення інших незаконних дій з цим майном, однак, на час прийняття оскаржуваної постанови такої інформації у державного виконавця не було.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до ч. 4, 5 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Дані норми визначають преюдиційні підстави звільнення осіб, які беруть участь у справі, від доказування обставин з метою досягнення процесуальної економії - за наявності цих підстав у суду не буде необхідності досліджувати докази для встановлення певних обставин.

Враховуючи викладене, суд при вирішенні вказаної справи бере до уваги ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 21.12.2016 року по справі № 361/5185/16-ц за скаргою ОСОБА_3 на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова Валентина Олександровича щодо прийняття постанови від 05.09.2016 року про передачу майна на зберігання, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Універсал банк», ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка, згідно інформації Єдиного державного реєстру судових рішень, набрала законної сили 05.04.2017 року, та якою було встановлено не набуття ОСОБА_1 у встановленому законом порядку статусу зберігача майна.

Вказаний факт було також встановлено ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 06.02.2018 року, залишеної без змін постановою Апеляційного суду Київської області від 05.08.2018 року по справі № 361/3707/17 за скаргою ОСОБА_3 на дії головного державного виконавця Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєва Олександра Вячеславовича, заінтересована особа - публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» про: визнання протиправними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєва О.В., що проявилися у винесенні у виконавчому провадженні ВП № 25886852 постанови від 02 червня 2017 року про опис та арешт майна, а саме: склад площею - 1074,7 кв.м., майстерня площею - 41,5 кв.м., вісова площею - 5,8 кв.м., будівля насосної площею - 9,9 кв.м.; визнання незаконною та скасувати постанову від 02 червня 2017 року; визнання протиправними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєва О.В., що проявилися у винесенні у виконавчому провадженні ВП № 25886852 постанови від 06 червня 2017 року про арешт майна боржника, а саме: склад, площею - 1074,7 кв.м., майстерня, площею - 41,5 кв.м., вісова площею - 5,8 кв.м., будівля насосної, площею - 9,9 кв.м.; визнання незаконною і скасувати постанову від 06 червня 2017 року; зобов'язання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєва О.В. скасувати у виконавчому провадженні ВП № 25886852 з виконання виконавчого листа № 2-2767/09 від 08 жовтня 2010 року, виданого Броварським міськрайонним судом Київської області, накладений арешт на майно ОСОБА_3, а саме: склад площею - 1074,7 кв.м., майстерня площею - 41,5 кв.м., вісова площею - 5,8 кв.м., будівля насосної площею - 9,9 кв.м.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова Валентина Олександровича щодо винесення постанови про передачу майна на зберігання були вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що свідчить про обґрунтованість оскаржуваної постанови.

За вказаних обставин, та на переконання суду підстав для визнання дій державного виконавця протиправними та скасування оскаржуваної постанови, не має, так само, як і немає законних підстав для:

- зобов'язання Міністерство юстиції України, Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України врахувати в подальшій роботі по зведеному виконавчому провадженні ВП№49176475, що відповідальним зберігачем майнового комплексу є ОСОБА_1 згідно Акту від 26.03.2014р. опису і арешту майна складеного державним виконавцем ВПВР ДВС України Селезньовим М.О. по виконавчому провадженню ВП №40015767;

- зобов'язання Міністерство юстиції України, Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не вчиняти виконавчі дії по зведеному виконавчому провадженню ВП№49176475 до усунення причин та умов які призвели до втручання Генерального директора ТОВ «Ю БІ СІ СЕРВІС- ІНТЕРНЕШНЛ» ОСОБА_2 в проведення виконавчих дій по зведеному виконавчому провадженню ВП №49176475 з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу № 6723 від 20.09.2013 р. чим заподіяно шкоди власнику майнового комплексу - ОСОБА_3 та відповідно зберігачу ОСОБА_1, що підтверджується Актом про пожежу від 0.10.2016 року.

Таким чином, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, тому позов визнається таким, що задоволенню не підлягає.

Відповідно до положень чч. 1 та 2 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В даному випадку позивач в силу норм Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору не звільнений та відомості щодо понесених відповідачем судових витрат відсутні, а тому судові витрати за рахунок позивача на користь відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1, 07400, АДРЕСА_1) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені положеннями ст. 255, ч. 1 ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 6 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення та оскаржені у порядку, передбаченому ст.ст. 292, 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Головуючий суддя В.В. Амельохін

Судді: І.А. Качур

В.І. Келеберда