Справа № 742/3649/18
Суддя: Коваленко А. В.
Дата ухвалення: 2018-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/742/91/18
Єдиний унікальний № 742/3649/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2018 року м. Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Коваленка А.В., за участю секретаря судових засідань Риндя Л.А., позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, розглянувши справу за позовом ОСОБА_2 до поліцейського СРПП №1 Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області Круш Юрія Анатолійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін.

У жовтні 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить скасувати постанову поліцейського СРПП №1 Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області Круш Юрія Анатолійовича про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Свої вимоги аргументує тим, що відповідно до вказаної постанови він 14.10.2018 року, близько 00 год. 02 хв. в м.Прилуках по вул.Амбулаторній, керував автомобілем ВАЗ -2106, д.н.з НОМЕР_1, не маючи при собі та не пред»явивши для перевірки посвідчення водія відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Позивач стверджує, що автомобіль в той час коли до нього підійшли працівники поліції стояв на стоянці поблизу магазину, двигун у нього був вимкнений, він автомобілем не керував.

За наведеного, у поліцейського СРПП №1 Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області Круш Юрія Анатолійовича не було правових підстав для притягнення ОСОБА_2 до відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

Тому він звернувся з відповідним позовом до суду.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 26.10.2018 року відкрито провадження в справі та призначено розгляд справи на 16 год.00 хв. 08 листопада 2018 року.

ІІІ. Позиції сторін.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги.

Відповідач належним чином повідомлений про день і час розгляду справи в судове засідання не з»явився.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

14 жовтня 2018 року постановою серія НК №133617 поліцейського СРПП №1 Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області Круш Юрія Анатолійовича притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Згідно постанови, 14.10.2018 року, близько 00 год. 02 хв. в м.Прилуках по вул.Амбулаторній, ОСОБА_2 керував автомобілем ВАЗ -2106, д.н.з НОМЕР_1, не маючи при собі та не пред»явивши для перевірки посвідчення водія відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, за що передбачено адміністративну відповідальність за ч.1 ст.126 КУпАП.(а.с.8)

З дослідженого в судовому засіданні диску з записом відеоспостереження магазину вбачається, що 14 жовтня 2018 року автомобіль ВАЗ 2106 дн.з. НОМЕР_2, стояв на стоянці біля магазину та не рухався близько години. Крім того видно, як до автомобіля під»їхав патрульний автомобіль.

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.

У частині першій статті 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Основного Закону України). Аналогічний припис закріплено у частині першій статті 6 КАС України.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені зокрема ч. 1 ст. 126 КУпАП

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або до суду у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Так, відповідно до ч. 1 ст.126 КУпАП України передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами

Крім того, відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами:

1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину;

2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані;

3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї;

4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію;

5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

Більше того, приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів:(п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №38683/06; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04

Відповідно до п.п. 1,3,8 ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача

Згідно з ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 на момент коли працівники поліції під"їхали до нього знаходився у власному автомобілі на стоянці біля кафе, а автомобіль більше години не рухався. Водій спав за кермом автомобіля.

Оцінюючи надані докази в сукупності вважаю, що в судовому засіданні не доведено, що ОСОБА_2 керував автомобілем.

За таких обставин, вважаю що до матеріалів справи не долучено достатньо доказів, які б свідчили про керування ОСОБА_2 транспортним засобом, а тому не доведено, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення передбачений за ч.1 ст.126 КУпАП, а його вина не може ґрунтуватись на припущеннях.

За наведеного, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 241-246, 255, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_2 до поліцейського СРПП №1 Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області Круш Юрія Анатолійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Постанову поліцейського СРПП №1 Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області Круш Юрія Анатолійовича про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.- скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ч.1 ст.126 КУпАП - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення до апеляційного адміністративного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.В.Коваленко