Справа № 645/4221/18
Суддя: Ульяніч І. В.
Дата ухвалення: 2018-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 645/4221/18
Провадження № 2-а/645/137/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2018 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Ульяніч І.В.

секретар судового засідання - Савченко В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 4 батальйону № 3 УПП в Харківській області лейтенанта поліції Євтушенка Олександра Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив скасувати постанову інспектора роти № 4 батальйону № 3 УПП в Харківській області лейтенанта поліції Євтушенка О.В. серії ВР № 336054 від 16 липня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що інспектор Євтушенко О.В. 16 липня 2018 року о 15.22 год. за адресою: м. Харків, вул. Велозаводська, 20, зупинив позивача та звинуватив його в тому, що він нібито під час вимушеної зупинки не вімкнув аварійну сигналізацію та виніс постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної зідповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Позивач зазначає, що вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки інспектор роти № 4 батальйону № 3 УПП в Харківській області лейтенант поліції Євтушенко О.В. незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобілю, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи, також відповідач позбавив його можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. Крім того, відповідач порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, проігнорував порядок, встановлений ст.ст. 278, 279 КУпАП, а саме - будь-якої підготовки до розгляду справи не було, не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не досліджені докази, не заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. В порушення вимог ст. 276 КУпАП інспектор розглянув справу за місцем зупинки транспортного засобу, а ні за місцем органу, уповноваженого на розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Інспектор роти № 4 батальйону № 3 УПП в Харківській області лейтенант поліції Євтушенко О.В. надав суду відзив на позовну заяву, у якій зазначив, що категорично не погоджується з даними доводами позивача, через їхню безпідставність та необґрунтованість.

Згідно п. 9.9 «А» та 9.9 «Б» ПДР України Аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена: а) у разі вимушеної зупинки на дорозі; б) у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Керуючись ст. 278, ст. 279, ст.280 КУпАП, правоохоронець повідомив позивача про те, що відносно нього буде розглядатися справа про адміністративне правопорушення, назвався, вказав час, місце розгляду справи, ознайомив його з правами особи, яка притягається до адміністративне правопорушення, які передбачені ст. 268 КУпАП та положеннями ст. 10, ст. 63 Конституції України.

Під час здійснення розгляду справи про адміністративне правопорушення, водія було ознайомлено з матеріалами справи. Крім того, заслухавши свої права, передбачені ст. 10, ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, позивач скористався у повному обсязі своїми правами, що підтверджується наданням останнім письмових пояснень та клопотань у яких не зазначено його бажання перенести розгляд справи на іншу дату та за адресою УПП в Харківській області ДПП.

Таким чином доводи позивача про те, що він був позбавлений можливості скористатися правами ст. 268 КУпАП є необгрунтованими та такими, що вводять у оману суд.

Отже після розгляду справи правоохоронець виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ВР № 336054 від 16 липня 2018 року за ч.2 ст. 122 КУпАП, застосувавши до правопорушника, згідно ч.2 ст. 33 КУпАП адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 гривень.

Що стосується звинувачення позивачем інспектора в порушенні положень ст. 258 КУпАП, то в ній чітко вказано, що винесення протоколу про адміністративне правопорушення, замість постанови, у випадку, якщо особа оспорить своє порушення і стягнення, що на неї накладається, не застосовується до правопорушень, передбачених ст. 185-3 та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих у автоматичному режимі.

Приписами ч. 1 ст. 276 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до тлумачення наданого Конституційним Судом України в рішенні № 5-рп/2015 від 26 травня 2015 року по справі № 1-11/2015 положення ч. 1 ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладені твердження із законів, можна зробити висновок, що адреса вулиця Амосова, 20, на якій було винесено постанову, підпадає під межі міста Харкова, як адміністративно-територіальної одиниці і тому порушень ст. 276 КУпАП допущено інспектором при складенні постанови не було.

Разом з тим, у вказаному рішенні Конституційний Суд України наголошує на існуванні скороченого провадження у справах про адміністративні правопорушення (за окремими адміністративними правопорушеннями, чітко визначеними КУпАП), відповідно до якого фіксація адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника здійснюється безпосередньо на місці його вчинення, ч. 5 ст. 258 КУпАП передбачено якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно п. 1 Розділу III до Наказу МВС від 07.11.2015 № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Окрім того на підставі п. 4 Розділу 1 вказаної інструкції: у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами Першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Таким чином, постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ВР №336054 від 16 липня 2018 року винесена відповідачем, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, адміністративне стягнення накладено в межах санкції, передбаченої ч.2 статті 122 КУпАП, так як інспектором надано достатньо доказів правомірності своїх дій та підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 вказаного порушення.

Таким чином, Євтушенко О.В., як інспектор Управління лейтенант поліції при винесенні оскаржуваної постанови, керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, Законом України «Про дорожній рух», чітко описав правопорушення, яке було скоєно, а тому діяв в межах повноважень і не порушував норм процесуального права.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримав та пояснив, що 16.07.2018 року він їхав на автомобілі Опель по вул. Велозаводська в м. Харкові, у зв"язку із поломкою автомобіля він зупинився на перехресті, коли зміг далі рухатись, то проїхав перехрестя та зупинився. До нього підійшли працівники поліції, які повідомили, що він зупинився та не включив аварійну сигналізацію, на що він повідомив, що намагався включити, але не зміг, через проблеми із електрикою автомобіля. Інспектор забрав у нього документи, в своєю автомобілі написав постанову та надав йому.

В судове засідання інспектор роти № 4 батальйону № 3 УПП в Харківській області лейтенант поліції Євтушенко О.В., належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляду справи за його відсутності не надав, надав відзив на позов, згідно якого просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та надавши їм належну правову оцінку, приходить до наступного.

Відповідно до вимог частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ст. 268 КУпАП України, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 280 КУпАП - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах установлених кодексом про адміністративні правопорушення та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно матеріалів справи, 16 липня 2018 року інспектром взводу № 2 роти № 4 батальйону № 3 УПП в Харківській області ДПП лейтенантом поліції Євтушенком О.В. винесенопостанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, Серії ВР № 336054, згідно якої 16 липня 2018 року о 15 годині 22 хвилин ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «OPEL VIVARO», номерний знак НОМЕР_1, по вул. Велозаводська, біля буд. № 20, у м. Харкові, під час вимушеної зупинки на дорозі не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, а також під час зупинки на вимогу поліцейського не увімкнув аварійну сигналізацію, чим порушив п. 9.9 а та п. 9.9 б Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбаченеч. 2 ст. 122 КУпАП. Вказаною постановою до позивача застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Статтею 283 КУпАП визначено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Положеннями ст.222 КУпАП до компетенції органів Національної поліції віднесено розгляд справи про такі адміністративні правопорушення щодо порушень Правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про

адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам передбаченим статтями 283 та 284 КпАП. У ній зокрема потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до вимог ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими та речовими доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 26 травня 2015 року, було вирішено, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд вивчивши матеріали адміністративного позову, вбачає що, постанова у справі про адміністративне правопорушення була постановлена із порушенням діючого законодавства, без дотриманням законодавчих гарантій об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією виявлення правопорушення про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Матеріали справи не містять доказів правопорушення з боку позивача, який, у свою чергу, будь-які порушення зі свого боку заперечує, тому задовольняє позов - скасовує постанову серії ВР № 336054 від 16 липня 2018 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу 425,00 грн., винесену інспектором роти № 4 батальйону № 3 УПП в Харківській області лейтенантом поліції Євтушенком О.В.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 9, 19, 72, 77, 241-246 КАС України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Інспектора роти № 4 батальйону № 3 УПП в Харківській області лейтенанта поліції Євтушенка Олександра Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити.

Скасувати постанову Інспектора роти № 4 батальйону № 3 УПП в Харківській області лейтенанта поліції Євтушенка Олександра Володимировича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, Серії ВР № 336054 від 16 липня 2018 року відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП в розмірі 425,00 гривень.

Закрити справу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 17 вересня 2018 року.

Суддя - І. В. Ульяніч