Справа № 803/966/18
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/4/18

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Заверухи О.Б., Старунського Д.М.,

за участі секретаря судового засідання Смидюк Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25 липня 2018 року (суддя - Дмитрук В.В., м. Луцьк) у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській області, головного державного ревізор-інспектора відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб Головного управління ДФС у Волинській області Головайчука Артура Петровича, головного державного ревізор-інспектора відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб Головного управління ДФС у Волинській області Гаврилюка Валентина Сергійовича про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги, рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 31.05.2018 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Волинській області, головного державного ревізор-інспектора відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб Головного управління ДФС у Волинській області Головайчука А.П., головного державного ревізор-інспектора відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб Головного управління ДФС у Волинській області Гаврилюка В.С., у якому просив визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Волинській області, а саме головного державного ревізор-інспектора відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб Головного управління ДФС у Волинській області Головайчука А.П. та головного державного ревізор-інспектора відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб Головного управління ДФС у Волинській області Гаврилюка В. С. щодо проведення в період з 29.01.2018 до 01.02.2018 позапланової виїзної документальної перевірки ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) за період з 01.07.2017 по 30.09.2017; визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.02.2018 №; №; №; вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 27.02.2018 №Ф- на суму 1408 грн.; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 27.02.2018 №. В обґрунтування позову вказує, що податкове повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій, а також вимога про сплату боргу є протиправними, оскільки документальна перевірка позивача проводилася в приміщенні Головного управління ДФС у Волинській області, тобто не за місцезнаходженням платника чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться перевірка. У зв'язку з цим позивач був позбавлений права бути присутнім під час проведення перевірки та можливості надавати пояснення з питань, що виникають під час такої перевірки.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25 липня 2018 року у справі №803/966/18 заявлений позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що проведення перевірки за місцезнаходженням контролюючого органу відбулось у зв'язку з тим, що всі документи, необхідні для проведення перевірки щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, були надані позивачем, а саме: пояснення щодо використання праці 4 найманих працівників та укладені трудові договори. Інші документи, необхідні для проведення перевірки з питань оформлення трудових відносин, були у розпорядженні Головного управління ДФС у Волинській області.

Позивач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу вважає рішення суду першої інстанції обґрунтованим, прийнятим з врахуванням всіх обставини справи та таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, на підставі наказу від 26.01.2018 №467 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1.», направлення на перевірку від 29.01.2018 №471 та №474, 30.01.2018 головним державним ревізор-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб Головного управління ДФС у Волинській області Головайчуком А.П. та головним державним ревізор-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб Головного управління ДФС у Волинській області Гаврилюком В.С. проведено позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) за період з 01.07.2017 по 30.09.2017, за результатом якої складений акт від 01.02.2018 №1720/03-20-13-07/НОМЕР_1.

Проведеною перевіркою встановлено порушення позивачем вимог: - пп. «б» п.176.2 ст.176, пп.14.1.180, 14.1.222 п.14.1 ст.14, пп.136.1.1 п.163.1 ст.163, пп.167.1 ст., пп.168.1.1, 168.1.2 п.168.1 ст.168, пп.171.1 ст.171, пп. «а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України (далі - ПК України), в результаті чого занижено податок з доходів фізичних осіб із виплат найманим працівникам за вересень 2017 року в сумі 540 грн.; - п.1 ч.1 ст.7, п.1 ч.2 ст.6, п.5, 7 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне страхування», в результаті чого занижено єдиний соціальний внесок за вересень 2017 року на суму 1408 грн.; - пп.162.1.3 п.162.1 ст.162, пп.163.1.1 п.163.1 ст.163, пп.164.1.2 п.164.1 ст.164, пп.1.3 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, в результаті чого занижено суму військового збору за жовтень 2017 року в сумі 45 грн.

На підставі акта перевірки від 01.02.2018 №1720/03-10-13-07/ відповідачем прийнято: 1) податкові повідомлення-рішення від 27.02.2018: - №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 540 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 135 грн.; - №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з військового збору на суму 45 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 11,25 грн.;- №, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 510 грн. за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати; 2) вимогу від 27.02.2018 №Ф- про сплату боргу (недоїмки) на суму 1408 грн.; 3) рішення від 27.02.2018 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 140,80 грн.

Представником позивача було подано скаргу на податкові повідомлення-рішення, вимогу, рішення про застосування штрафних санкцій, проте рішенням ДФС України від 26.04.2018 №6097/П/99-99-11-02-01-14 скарга залишена без задоволення, а податкові повідомлення-рішення - без змін.

Вважаючи оскаржувані рішення відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що недотримання контролюючим органом вимог щодо процедури проведення перевірки платника податків свідчить про її незаконність та нівелює правові наслідки такої перевірки, а відтак є підставою для скасування прийнятих за її результатами рішень.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Пунктом 75.1 ст.75 ПК України передбачено право контролюючих органів проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи. пункту 75.1 статті ПК України регламентовано, що документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно із пп.75.1.2 цієї статті документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка. Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Порядок проведення документальних позапланових перевірок регламентований статтею 78 ПК України.

Документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав:у разі отримання інформації про ухилення податковим агентом від оподаткування виплаченої (нарахованої) найманим особам (у тому числі без документального оформлення) заробітної плати, пасивних доходів, додаткових благ, інших виплат та відшкодувань, що підлягають оподаткуванню, у тому числі внаслідок неукладення платником податків трудових договорів з найманими особами згідно із законом, а також здійснення особою господарської діяльності без державної реєстрації. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали підставою для проведення такої перевірки (пп.78.1.13 п.78.1 ст.78 ПК України).

Згідно із п.78.4 ст.78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки. При цьому законодавець чітко розмежовує правову природу та процедуру проведення документальних позапланових виїзної та невиїзної перевірок.

Відповідно до пункту 78.5 статті 78 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Відповідно до п.81.1 ст.81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред'явленні направлення платнику податків або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Відтак нормами ПК України чітко встановлені умови та порядок проведення перевірок, в тому числі документальних невиїзних. Лише їх дотримання може бути підставою для висновку про законність такої перевірки. Невиконання вимог ПК України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої, а саме - компетенції у контролюючого органу на прийняття акту індивідуальної дії.

Матеріалами справи підтверджено, що наказом Головного управління ДФС у Волинській області від 26.01.2018 №467 було призначено проведення позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 На підставі даного наказу були видані направлення на проведення документальної позапланової виїзної перевірки від 29.01.2018 №471, №474 головним державним ревізор-інспекторам Головайчуку А.П. та Гаврилюку В.С. Проте в акті перевірки від 01.02.2018 №1720/03-20-13-07/ зазначено, що «перевірка проведена в приміщенні за адресою: Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан 4», тобто в приміщенні Головного управління ДФС у Волинській області. З наведеного вбачається, що головними державними ревізор-інспекторами Головайчуком А.П. та Гаврилюком В.С. фактично проведено документальну невиїзну перевірку, що явно не відповідає виду перевірки, призначеної наказом від 26.01.2018 №467, як документальна позапланова виїзна перевірка.

Крім того, проведення перевірки у приміщенні Головного управління ДФС у Волинській області, а не за місцезнаходженням позивача, позбавило останнього можливості бути присутнім під час проведення перевірки, надавати відповідні пояснення та документи, брати участь в дослідженні документів, які стали підставою для встановлених порушень.

Здійснення перевірки є необхідною передумовою для прийняття податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, а тому за відсутності проведеної перевірки, як юридичного факту у контролюючого органу відсутні підстави для прийняття спірних податкових повідомлень - рішень.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 13 лютого 2018 року у справі №803/1179/17.

З огляду на встановлені в ході судового розгляду порушення вимог статті 78 ПК України при проведенні перевірки суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції, який вказав, що така перевірка відсутня, як юридичний факт, а отже, підлягає визнанню протиправною з процедурних підстав та дії головних державних ревізор-інспекторів Головайчука А.П., Гаврилюка В.С. щодо її проведення також є протиправними.

Так, як відповідачами порушено порядок проведення документальної позапланової виїзної перевірки, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що наслідки такої перевірки у вигляді оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій також не можуть бути визнані правомірними, у зв'язку із чим останні підлягають визнанню протиправними та скасуванню, незважаючи від доведеності висновків щодо вичинених позивачем порушень.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст.242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги позивача колегією суддів не встановлено.

Згідно з ч.2 ст. 6 КАС України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Так, у п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч.3 ст.243, 308, 310, 316, 321, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25 липня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. Б. Заверуха
Д. М. Старунський
Повне судове рішення складено 14 листопада 2018 року.