Справа № 804/3547/18
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2018-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 року Справа № 804/3547/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
Товариство з обмеженою відповідальністю «Омега» (далі позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Дніпропетровської митниці ДФС України (далі - відповідач), в якому просило:
- визнати протиправними та скасувати Рішення про коригування митної товарів Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України №UA110150/2017/200041/1 від 01.12.2017 року, №UA110150/2017/200042/1 від 01.12.2017 року, №UA110150/2017/200048/1 від 07.12.2017 року, №UA110150/2017/200047/1 від 07.12.2017 року, №UA110150/2017/200044/1 від 06.12.2017 року, №UA110150/2017/200045/1 від 06.12.2017 року, №UA110150/2017/200046/1 від 07.12.2017 року, №UA110150/2017/200043/1 від 06.12.2017 року, №UA110150/2017/200054/1 від 15.12.2017 року, №UA110150/2017/200056/1 від 15.12.2017 року, №UA110150/2017/200055/1 від 15.12.2017 року, №UA110150/2017/200053/1 від 14.12.2017 року, №UA110150/2017/200058/1 від 15.12.2017 року, №UA110150/2017/200059/1 від 15.12.2017 року, №UA110150/2017/200057/1 від 15.12.2017 року, №UA110150/2017/200066/1 від 22.12.2017 року, №UA110150/2017/200061/1 від 22.12.2017 року, №UA110150/2017/200062/1 від 21.12.2017 року, №UA110150/2017/200064/1 від 21.12.2017 року, №UA110150/2017/200060/1 від 21.12.2017 року, №UA110150/2017/200065/1 від 21.12.2017 року, №UA110150/2017/200063/1 від 21.12.2017 року, №UA110150/2017/200067/1 від 22.12.2017 року, №UA110150/2017/200068/1 від 27.12.2017 року, №UA110150/2017/200069/1 від 27.12.2017 року, №UA110150/2017/200072/1 від 27.12.2017 року, №UA110150/2017/200070/1 від 27.12.2017 року, №UA110150/2017/200074/1 від 28.12.2017 року, №UA110150/2017/200071/1 від 27.12.2017 року, №UA110150/2017/200073/1 від 27.12.2017 року, №UA110150/2017/200076/1 від 28.12.2017 року, №UA110150/2017/200075/1 від 28.12.2017 року, №UA110150/2017/200002/1 від 03.01.2018 року, №UA110150/2017/200005/1 від 03.01.2018 року, №UA110150/2017/200003/1 від 03.01.2018 року, №UA110150/2017/200004/1 від 03.01.2018 року, №UA110150/2017/200001/1 від 03.01.2018 року.
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що ТОВ «Омега» з метою митного оформлення товарів «Цитрусові: мандарини свіжі» (далі - товари) подало до Дніпропетровської митниці ДФС електронні митні декларації. Під час декларування товарів за вказаними електронними митними деклараціями ТОВ «Омега» обрано основний метод визначення митної вартості товару за ціною договору та подані документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару відповідно до вимог статті 53 Митного кодексу України, зокрема, зовнішньоекономічний договір купівлі-продажу, рахунки-фактури (інвойси), пакувальні листи, прайс-листи, коносаменти, міжнародні автомобільні накладні (CMR), акти фізичного огляду товарів, документи, що підтверджують вартість страхування, та інші документи, зазначені в графі 44 митних декларацій.
Так позивач вказує, що в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів митницею не зазначені обґрунтовані сумніви щодо заявленої декларантом митної вартості товарів, за наслідками яких розпочалась процедура консультацій та згідно яких скориговано митну вартість товарів.
Таким чином, позивач робить висновок, що митний орган не навів доказів того, що документи подані декларантом є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів.
Ухвалою суду від 29.05.2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд останньої за правилами загального позовного провадження.
27.06.2018 року представником відповідача надано до суду письмовий відзив на позов, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що позивачу були видані картки-відмови у прийнятті митних декларацій, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України та прийняті рішення про коригування митної вартості відповідно до вимог чинного законодавства. Документи, подані позивачем під час митного оформлення товару відповідно до ст. 53 Митного кодексу України, що підтверджують митну вартість, не містили всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості.
04.09.2018 року на адресу суду від позивача надійшла письмова відповідь на відзив, в якій було підтримано позицію викладену в позовній заяві та зазначено, що відзив відповідача є законодавчо необґрунтованим та таким, що не спростовує доводи, викладені в позовній заяві як підстави для задоволення позову.
04.09.2018 року Дніпропетровський окружний адміністративний суд ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
25.09.2018 року представником позивача до суду було подано клопотання про розгляд даної адміністративної справи за відсутності уповноваженого представника.
Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, посилаючись на письмовий відзив, що міститься в матеріалах справи, у зв'язку з чим у задоволенні позовної заяви просив відмовити.
Згідно ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Таким чином, враховуючи неявку представника позивача та відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд продовжив розгляд справи у письмовому провадженні.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «Омега» в грудні - січні 2017 року звертався до Дніпропетровської митниці ДФС для здійснення митного оформлення товару: „цитрусові свіжі: мандарини свіжі (без первинної упаковки), врожай 2017 року; країна виробництва: GE, Грузія".
Поставка такого товару, а саме плодів мандарину, врожаю 2017 року здійснювалась на підставі укладеного між ТОВ «Омега» та ТОВ «VENI» зовнішньоекономічного контракту від 30.10.2017 року № 49, на умовах і за цінами, зазначеними у Додатках та Специфікаціях до цього контракту, що є його невід'ємною складовою. Умовами поставки зазначено FСА Батумі, Грузія, згідно Інкотермс - 2010.
Для здійснення митного оформлення товару позивачем засобами електронного зв'язку подані митні декларації №UA 110150/2017/226553 від 30.11.2017 року; №UA 110150/2017/226371 від 29.11.2017 року; №UA 110150/2017/227157 від 06.12.2017 року; №UA 110150/2017/227160 від 06.12.2017 року; №UA 110150/2017/227025 від 05.12.2017 року; №UA 110150/2017/227033 від 05.12.2017 року; №UA 110150/2017/227164 від 06.12.2017 року; №UA 110150/2017/227030 від 05.12.2017 року; №UA 110150/2017/228071 від 14.12.2017 року; №UA 110150/2017/228072 від 14.12.2017 року; №UA 110150/2017/228074 від 14.12.2017 року; №UA 110150/2017/227913 від 13.12.2017 року; №UA 110150/2017/228081 від 14.12.2017 року; №UA 110150/2017/228083 від 14.12.2017 року; №UA 110150/2017/228077 від 14.12.2017 року; №UA 110150/2017/228854 від 21.12.2017 року; №UA 110150/2017/228836 від 21.12.2017 року; №UA 110150/2017/228838 від 21.12.2017 року; №UA 110150/2017/228849 від 21.12.2017 року; №UA 110150/2017/228853 від 21.12.2017 року; №UA 110150/2017/228857 від 21.12.2017 року; №UA 110150/2017/228861 від 21.12.2017 року; №UA 110150/2017/228921 від 22.12.2017 року; №UA 110150/2017/229308 від 26.12.2017 року; №UA 110150/2017/229274 від 26.12.2017 року; №UA 110150/2017/229249 від 26.12.2017 року; №UA 110150/2017/229286 від 26.12.2017 року; №UA 110150/2017/229452 від 27.12.2017 року; №UA 110150/2017/229318 від 26.12.2017 року; №UA 110150/2017/226371 від 29.11.2017 року; №UA 110150/2017/229318 від 27.12.2017 року; №UA 110150/2017/229474 від 27.12.2017 року; №UA 110150/2017/229473 від 27.12.2017 року; №UA 110150/2018/200011 від 02.01.2018 року; №UA 110150/2018/200017 від 02.01.2018 року; №UA 110150/2018/200023 від 02.01.2018 року; №UA 110150/2018/200021 від 02.01.2018 року; №UA 110150/2018/200019 від 02.01.2018 року.
Митна вартість товару заявлена позивачем за ціною договору (основний метод) відповідно до ст. 58 МКУ, а саме: 0,38 дол.США/кг.
Для розмитнення вказаного товару ТОВ Омега до відповідача були надані наступні документи, згідно пункту 2 ст.53 МКУ: зовнішньоекономічний договір купівлі-продажу, рахунки-фактури (інвойси), пакувальні листи, прайс-листи, коносаменти, банківські платіжні документи, рахунки-проформи, міжнародні автомобільні накладні (CMR), акти фізичного огляду товарів, документи, що підтверджують вартість страхування, комерційна пропозиція, договори на перевезення в т.ч. між експедитором та перевізником, висновки про вартісні характеристики товару, довідки про транспортні витрати, листи про відбір зразків, декларації виробника та інші.
Відповідачем за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів та враховуючи повідомлення позивача про неможливість надання додаткових документів, не було визнано заявлену декларантом митну вартість товарів та прийняті рішення про її коригування відповідно до положень статті 55, Митного кодексу України.
Отже, як встановлено судом, митницею були прийняті рішення про коригування митної вартості товарів №UA110150/2017/200041/1 від 01.12.2017 року, №UA110150/2017/200042/1 від 01.12.2017 року, №UA110150/2017/200048/1 від 07.12.2017 року, №UA110150/2017/200047/1 від 07.12.2017 року, №UA110150/2017/200044/1 від 06.12.2017 року, №UA110150/2017/200045/1 від 06.12.2017 року, №UA110150/2017/200046/1 від 07.12.2017 року, №UA110150/2017/200043/1 від 06.12.2017 року, №UA110150/2017/200054/1 від 15.12.2017 року, №UA110150/2017/200056/1 від 15.12.2017 року, №UA110150/2017/200055/1 від 15.12.2017 року, №UA110150/2017/200053/1 від 14.12.2017 року, №UA110150/2017/200058/1 від 15.12.2017 року, №UA110150/2017/200059/1 від 15.12.2017 року, №UA110150/2017/200057/1 від 15.12.2017 року, №UA110150/2017/200066/1 від 22.12.2017 року, №UA110150/2017/200061/1 від 22.12.2017 року, №UA110150/2017/200062/1 від 21.12.2017 року, №UA110150/2017/200064/1 від 21.12.2017 року, №UA110150/2017/200060/1 від 21.12.2017 року, №UA110150/2017/200065/1 від 21.12.2017 року, №UA110150/2017/200063/1 від 21.12.2017 року, №UA110150/2017/200067/1 від 22.12.2017 року, №UA110150/2017/200068/1 від 27.12.2017 року, №UA110150/2017/200069/1 від 27.12.2017 року, №UA110150/2017/200072/1 від 27.12.2017 року, №UA110150/2017/200070/1 від 27.12.2017 року, №UA110150/2017/200074/1 від 28.12.2017 року, №UA110150/2017/200071/1 від 27.12.2017 року, №UA110150/2017/200073/1 від 27.12.2017 року, №UA110150/2017/200076/1 від 28.12.2017 року, №UA110150/2017/200075/1 від 28.12.2017 року, №UA110150/2017/200002/1 від 03.01.2018 року, №UA110150/2017/200005/1 від 03.01.2018 року, №UA110150/2017/200003/1 від 03.01.2018 року, №UA110150/2017/200004/1 від 03.01.2018 року, №UA110150/2017/200001/1 від 03.01.2018 року.
Коригування митної вартості товару проведено за рішеннями про коригування митної вартості із застосуванням методу 2-r, з використанням наявної у митного органу інформації, на рівні 0,60 доларів США/кг.
В обґрунтування відмов в митному оформлені товару за ціною визначеною ТОВ «Омега» відповідачем зазначалося, що відповідно до п.4.1. ст. 54 Митного кодексу України митним органом здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей, щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до умов поставки FСА Батумі, Грузія, згідно Інкотермс 2010, до митної вартості включаються фактурна вартість товару, витрати на страхування, транспортні витрати до кордону України.
За результатами контролю митним органом було зазначено, що надані до митного оформлення рахунки-фактури не відповідають вимогам норм законодавства (містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни), а тому відповідач дійшов висновку, що договірні стосунки між перевізником та експедитором не підтверджено.
Відтак, на підставі п.5 ст.55 МКУ в рамках проведення консультацій з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості та за результатами розгляду наявних документів, було здійснено контроль співставлення. У органу доходів і зборів відсутня інформація щодо вартості ідентичних та подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено за методом визначення митної вартості 2а) та 2б). Враховуючи положення ст. 61 МКУ, при визначенні митної вартості товарів неможливо було застосувати методи 2а) та 2б) згідно статей 59 і 60 Кодексу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (ст.62, ст.63 МКУ) неможливо застосувати у звязку із відсутністю обєктивних, документально підтверджених даних, які піддаються обчисленню.
Для визначення митної вартості товару митним органом було застосовано другорядний метод визначення митної вартості - 2-r - резервний метод та винесено відповідні рішення про коригування митної вартості товару.
Тому, митним органом при здійсненні контролю співставлення, тобто порівняння рівня заявленої митної вартості з інформацією, наявною у митного органу щодо вартості ідентичних та подібних (аналогічних) товарів митне оформлення яких вже здійснено посадовою особою митниці встановлено, що в базі даних Єдиної-автоматизованої інформаційної системи наявна інформації щодо митного оформлення подібного товару (стаття 60 МКУ) із застосуванням методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) на рівні 0,60 дол. США/кг за ЕМД від 29.11.2017 року №UA125040/2017/206065.
Отже, митним органом було визначено митну вартість товару, яка ґрунтується на раніше визнаній органом доходів і зборів вартості за попередніми оформленнями за подібними товарами. Митну вартість вищезазначених товарів скориговано до рівня ціни ЕМД від 29.11.2017 року №UA125040/2017/206065 -0,60 дол. США/кг.
Правомірність винесених Дніпропетровською митницею Державної фіскальної служби України рішень про коригування митної товарів є предметом розгляду даної адміністративної справи.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Статтею 49 Митного кодексу України, передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Приписами статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких, проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких, визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, митний орган, відповідно до ч. 5 статті 54 МК України, має право:
1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;
2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;
3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;
4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;
5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;
6) застосовувати інші, передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Статтею 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 МК України.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування.
Статтею 55 Митного кодексу України передбачено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких, митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, вказані в статті 57 Митного кодексу України.
Так, в цій статті зазначено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій, митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією, за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів, згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу, за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Стосовно виявлених відповідачем невідповідностей та порушень які в подальшому стали підставою для коригування митної вартості суд зазначає наступне.
Щодо ЕМД №UA 110150/2017/226553 от 30.11.2017 року (рішення про коригування митної вартості від 01.12.2017 року №UА110150/2017/200041/1), ЕМД №UA 110150/2017/226371 от 29.11.2017 року (рішення про коригування митної вартості від 01.12.2017 року №UА110150/2017/200042/1), ЕМД №UA 110150/2017/227157 от 06.12.2017 року (рішення про коригування митної вартості від 07.12.2017 року №UA 110150/2017/200048/1), ЕМД №UA 110150/2017/227160 от 06.12.2017 року (рішення про коригування митної вартості від 07.12.2017 року №UA 110150/2017/200047/1), ЕМД №UA 110150/2017/227025 от 05.12.2017 року (рішення про коригування митної вартості від 06.12.2017 року №UA 110150/2017/200044/1), ЕМД №UA 110150/2017/227030 от 05.12.2017 року (рішення про коригування митної вартості від 06.12.2017 року №UА110150/2017/200043/1), ЕМД №UA 110150/2017/228072 от 14.12.2017 року (рішення про коригування митної вартості від 15.12.2017 року №UA 110150/2017/200056/1), ЕМД №UA 110150/2017/228074 от 14.12.2017 року (рішення про коригування митної вартості від 15.12.2017 року №UA 110150/2017/200055/1), ЕМД №UA 110150/2017/228081 от 14.12.2017 року (рішення про коригування митної вартості від 15.12.2017 року №UА110150/2017/200058/1), ЕМД №UA 110150/2017/228077 от 14.12.2017 року (рішення про коригування митної вартості від 15.12.2017 року №UA110150/2017/200057/1), ЕМД №UA 110150/2017/228853 от 21.12.2017 року (рішення про коригування митної вартості від 21.12.2017 року №UA110150/2017/200060/1), ЕМД №UA110150/2017/228857 от 21.12.2017 року (рішення про коригування митної вартості від 21.12.2017 року №UA110150/2017/200065/1), ЕМД №UA 110150/2017/228861 от 21.12.2017 року (рішення про коригування митної вартості від 21.12.2017 року №UA110150/2017/200063/1), ЕМД №UA 110150/2017/228861 от 21.12.2017 року (рішення про коригування митної вартості від 21.12.2017 року №UA110150/2017/200063/1), ЕМД №UA 110150/2017/229374 от 26.12.2017 року (рішення про коригування митної вартості від 27.12.2017 року №UA110150/2017/200069/1), ЕМД №UA 110150/2017/229249 от 26.12.2017 року (рішення про коригування митної вартості від 27.12.2017 року №UA110150/2017/200072/1), ЕМД №UA 110150/2017/229286 от 26.12.2017 року (рішення про коригування митної вартості від 27.12.2017 року №UA110150/2017/200070/1), ЕМД №UA 110150/2017/229452 от 27.12.2017 року (рішення про коригування митної вартості від 27.12.2017 року №UA110150/2017/200074/1), ЕМД №UA 110150/2017/229318 от 27.12.2017 року (рішення про коригування митної вартості від 27.12.2017 року №UA 110150/2017/200073/1), ЕМД №UA 110150/2018/200011 от 02.01.2018 року (рішення про коригування митної вартості від 02.01.2018 року №UA110150/2018/200002/1) судом встановлено, що відповідно до змісту заявок на транспортування та експедирування вантажів, вантаж (товар) упаковано у пластмасові ящики без поддонів вага брутто, згідно упаковочному листу. В пакувальних листах зазначається кількість ящиків та загальна вага.
Пакувальний лист має посилання на рахунки-фактури.
Отже, такі заявки були оформлена відповідно до вимог договорів на транспортно-експедиційне обслуговування. Таким чином, твердження відповідача про те, що заявка не відповідає вимогам договорів на транспортно-експедиційне обслуговування є необґрунтованим.
Щодо ЕМД №UA 110150/2017/227033 от 05.12.2017 року (рішення про коригування митної вартості від 06.12.2017 року №UA 110150/2017/200045/1) судом встановлено, що заявка №DL-G 17/07 від 22.11.2017 року повністю відповідає вимогам п.3.2 договору на транспортно-експедиційні послуги №248 від 18.02.2015 року, отже твердження відповідача про те, що заявка не відповідає вимогам договору є необґрунтованим.
Щодо ЕМД №UA 110150/2017/227164 от 06.12.2017 року (рішення про коригування митної вартості від 07.12.2017 року №UA 110150/2017/200046/1) судом встановлено, що до митного оформлення надано договір на транспортно-експедиційне обслуговування №30 від 23.11.2017 року у повному обсязі, що відповідач визнав та відобразив у повідомленні b921012а-53d9-4040-bе16-5eadb0d95e8f до митної декларації ЕМД №UA 110150/2017/227164 от 06.12.2017 року.
Отже твердження відповідача про те, що відсутність повного тексту договору на транспортно-експедиційне обслуговування №30 від 23.11.2017 року унеможливлює підтвердження вартості перевезення є необґрунтованим.
Щодо ЕМД №UA 110150/2017/228071 от 14.12.2017 року (рішення про коригування митної вартості від 15.12.2017 року №UA 110150/2017/200054/1), ЕМД №UA 110150/2017/227913 от 13.12.2017 року (рішення про коригування митної вартості від 14.12.2017 року №UA 110150/2017/200053/1), ЕМД №UA 110150/2017/228083 от 14.12.2017 року (рішення про коригування митної вартості від 15.12.2017 року №UA110150/2017/200059/1), ЕМД №UA 110150/2017/228838 от 21.12.2017 року (рішення про коригування митної вартості від 21.12.2017 року № UA 110150/2017/200062/1), ЕМД №UA 110150/2017/228849 от 21.12.2017 року (рішення про коригування митної вартості від 21.12.2017 року №UA110150/2017/200064/1), ЕМД №UA 110150/2017/229474 от 27.12.2017 року (рішення про коригування митної вартості від 21.12.2017 року №UА110150/2017/200076/1), ЕМД №UA 110150/2017/229473 от 27.12.2017 року (рішення про коригування митної вартості від 28.12.2017 року №UA110150/2017/200075/1), ЕМД №UA 110150/2018/200005 от 02.01.2018 року (рішення про коригування митної вартості від 03.01.2018 року №UA110150/2018/200005/1), ЕМД №UA 110150/2018/200023 от 02.01.2018 року (рішення про коригування митної вартості від 03.01.2018 року №UA 110150/2018/200003/1), ЕМД №UA 110150/2018/200021 от 02.01.2018 року (рішення про коригування митної вартості від 03.01.2018 року №UA110150/2018/200004/1) судом встановлено, що пунктами договорів на транспортно-експедиційне обслуговування не передбачено, що узгоджена заявка повинна містити умову щодо організації охорони та чи страхування, а тому у заявках погоджені всі умови передбачені договорами на транспортно-експедиційне обслуговування
Отже, твердження відповідача про те, що заявки не відповідають вимогам договорів на транспортно-експедиційне обслуговування є необґрунтованими.
Щодо ЕМД №UA 110150/2017/229308 от 26.12.2017 року (рішення про коригування митної вартості від 27.12.2017 року №11А110150/2017/200068/1) судом встановлено, що згідно п.5.6 договору про надання транспортно-експедиційних послуг №1212/2017 від 12.12.2017 року передбачено, що вартість послуг перевезення визначається у заявці на перевезення та включає до себе оплату послуг експедитора та витрати, понесені експедитором на оплату послуг перевезення. Відповідно до п.5.1 договору про надання транспортно-експедиційних послуг №1212/2017 від 12.12.2017 року передбачено, що оплата за надані експедитором транспортно-експедиційні послуги оплачується клієнтом у національній валюті.
При цьому у заявці на транспортування №NEF GI7/30 від 13.12.2017 року зазначена сума еквівалент 2300 дол. США та остаточна сума до оплати буде визначатися за курсом НБУ на дату виставлення рахунку.
Отже, рахунок на оплату №53 від 26.12.2017 року є остаточним документом для оплати згідно п.5.3 договору про надання транспортно-експедиційних послуг №1212/2017 від 12.12.2017 року та відрізняється сумою від суми зазначеній у заявці на транспортування №NEF GI7/30 від 13.12.2017 року, оскільки рахунок виставлено пізніше і використовувався інший курс НБУ, а саме 27, 951 грн. за 1 долар США.
Отже і рахунок на оплату №53 від 26.12.2017 року і заявка на транспортування №NEF GI7/30 від 13.12.2017 року виставлені відповідно до вимог договору про надання транспортно-експедиційних послуг №1212/2017 від 12.12.2017 року.
Таким чином, твердження відповідача про те, що такі документи містять розбіжності є необґрунтованими.
Щодо ЕМД №UA 110150/2017/229313 от 26.12.2017 року (рішення про коригування митної вартості від 27.12.2017 року №UA 110150/2017/200071 /1) судом встановлено, що відповідно до вимог Наказу №599 та ст.53 Митного кодексу України на підтвердження вартості перевезення до всіх митних декларацій було надано: заявку на транспортування та експедирування вантажів; рахунок-фактуру; товарно-транспортну накладну (CMR) довідку про транспортні витрати.
Відтак в даному випадку, вимоги відповідача про те, що до митної декларації не надані докази оплати рахунку - фактури є необґрунтованими, оскільки такі вимоги не передбаченими чинним законодавством України.
Так, суд зазначає, що документи надані позивачем є належними доказами, які містять інформацію щодо предмету доказування в розумінні положень Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно з частиною третьою статті 5 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», втручання державних органів у зовнішньоекономічну діяльність її суб'єктів у випадках, не передбачених цим Законом, в тому числі і шляхом видання підзаконних актів, які створюють для її здійснення умови гірші від встановлених в цьому Законі, є обмеженням права здійснення зовнішньоекономічної діяльності і як таке забороняється.
Згідно статті 6 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» зовнішньоекономічний договір (контракт) складається відповідно до цього та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України. Суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України.
Згідно статті 6 Господарського кодексу України загальними принципами господарювання в Україні є свобода підприємницької діяльності, заборона незаконного втручання органів державної влади у господарські відносини. У відповідності з ст.ст. 179, 189, 190 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначити зміст договору на основі вільного волевиявлення, суб'єкти господарювання можуть використовувати у господарській діяльності вільні ціни. При здійсненні експортних та імпортних операцій у розрахунках з іноземними контрагентами застосовуються контрактні (зовнішньоторговельні) ціни. Вільні ціни визначаються суб'єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі види продукції, за винятком тих, на які встановлено державні ціни.
Враховуючи зазначене, суд вважає, що постачальником була визначена ціна для позивача на купівлю товару у відповідності до норм законодавства.
Надані документи містять повну, достовірну інформацію, для підтвердження задекларованої митної вартості товару.
У спірних рішеннях про коригування заявленої митної вартості, окрім митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, відповідачем не наведено пояснень щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.
Відповідно до Наказу Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору», митницею при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Таким чином суд дійшов висновку, що відповідач не навів переконливих доказів того, що документи подані декларантом є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку щодо фактичної наявності взаємовідносин між експедитором та перевізником, оскільки відомості, що містяться у рахунках-фактурах дозволяють ідентифікувати експортну операцію з конкретною поставкою товару та містять інформацію про транспортні витрати, а саме транспортні послуги за межами України, транспортні послуги по території України, страхування вантажу (товару), експедиційні послуги/страхування, транспортно-експедиційні послуги.
Відповідно до частини 7 статті 54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Отже, митним органом безпідставно застосовано другорядний метод визначення митної вартості товарів на підставі спірних рішень про коригування митної вартості товарів.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви.
Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 77, 78, 139, 205, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної товарів Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України №UA110150/2017/200041/1 від 01.12.2017 року, №UA110150/2017/200042/1 від 01.12.2017 року, №UA110150/2017/200048/1 від 07.12.2017 року, №UA110150/2017/200047/1 від 07.12.2017 року, №UA110150/2017/200044/1 від 06.12.2017 року, №UA110150/2017/200045/1 від 06.12.2017 року, №UA110150/2017/200046/1 від 07.12.2017 року, №UA110150/2017/200043/1 від 06.12.2017 року, №UA110150/2017/200054/1 від 15.12.2017 року, №UA110150/2017/200056/1 від 15.12.2017 року, №UA110150/2017/200055/1 від 15.12.2017 року, №UA110150/2017/200053/1 від 14.12.2017 року, №UA110150/2017/200058/1 від 15.12.2017 року, №UA110150/2017/200059/1 від 15.12.2017 року, №UA110150/2017/200057/1 від 15.12.2017 року, №UA110150/2017/200066/1 від 22.12.2017 року, №UA110150/2017/200061/1 від 22.12.2017 року, №UA110150/2017/200062/1 від 21.12.2017 року, №UA110150/2017/200064/1 від 21.12.2017 року, №UA110150/2017/200060/1 від 21.12.2017 року, №UA110150/2017/200065/1 від 21.12.2017 року, №UA110150/2017/200063/1 від 21.12.2017 року, №UA110150/2017/200067/1 від 22.12.2017 року, №UA110150/2017/200068/1 від 27.12.2017 року, №UA110150/2017/200069/1 від 27.12.2017 року, №UA110150/2017/200072/1 від 27.12.2017 року, №UA110150/2017/200070/1 від 27.12.2017 року, №UA110150/2017/200074/1 від 28.12.2017 року, №UA110150/2017/200071/1 від 27.12.2017 року, №UA110150/2017/200073/1 від 27.12.2017 року, №UA110150/2017/200076/1 від 28.12.2017 року, №UA110150/2017/200075/1 від 28.12.2017 року, №UA110150/2017/200002/1 від 03.01.2018 року, №UA110150/2017/200005/1 від 03.01.2018 року, №UA110150/2017/200003/1 від 03.01.2018 року, №UA110150/2017/200004/1 від 03.01.2018 року, №UA110150/2017/200001/1 від 03.01.2018 року.
Стягнути з Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Омега» судові витрати у розмірі 14 275,10 грн.
Відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, проте, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Суддя ОСОБА_1