Справа № 463/5853/18
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2018-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №463/5853/18
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

14 листопада 2018 року

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Брильовський Р.М., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до Органу опіки та піклування в особі Личаківської районної адміністрації м. Львова про скасування висновку,-

В С Т А Н О В И В:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Органу опіки та піклування в особі Личаківської районної адміністрації м. Львова про скасування висновку Органу опіки та піклування в особі Личаківської районної адміністрації м. Львова №2608-463 від 04.10.2018 «Про роз'яснення спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо зміни місця проживання малолітньої ОСОБА_3».

Дослідивши зміст позовних вимог, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження за даним адміністративним позовом, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з ст. 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Спором адміністративної юрисдикції у розумінні п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Як сліду із матеріалів справи, предметом розгляду у цій справі є правомірність висновку Органу опіки та піклування в особі Личаківської районної адміністрації м. Львова №2608-463 від 04.10.2018 «Про роз'яснення спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо зміни місця проживання малолітньої ОСОБА_3».

Правовий статус органів опіки та піклування, їх завдання та функції визначено, зокрема, главою 6 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), главою 19 Сімейного кодексу України (далі - СК України), Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року за № 866 (далі - Порядок № 866).

За приписами п. 3 Порядку № 866 органами опіки та піклування є районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, у тому числі об'єднаних територіальних громад (далі - органи опіки та піклування), які провадять діяльність із соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі забезпечення їх права на виховання у сім'ї, надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій і збройних конфліктів, влаштування дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових і житлових прав дітей.

Статтею 19 Сімейного кодексу України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Отже, з наведеного слідує, що оскаржуваний висновок органу опіки та піклування є дорадчим документом та не тягне за собою виникнення будь-яких прав чи обов'язків у батьків щодо батьківських прав та визначення способів участі у вихованні дитини, оскільки такий висновок не порушує прав та обов'язків жодного з батьків. Правові наслідки для батьків виникають виключно в результаті прийняття рішення судом, в процесі якого і відбувається оцінка всіх доказів в сукупності, у тому числі і оскаржуваного висновку органу опіки та піклування, який не має наперед встановленої сили для суду, що розглядає спір.

З огляду на те, що оскаржуваний висновок складений відповідним органом опіки та піклування на реалізацію саме положень Сімейного Кодексу України для вирішення судом питання щодо зміни місця проживання дитини, суд вважає, що у даному випадку орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації м. Львова діяв не як суб'єкт владних повноважень.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України у редакції, чинній на час звернення позивача до суду) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суд встановив, що спірні правовідносини виникли між учасниками справи з приводу оспорювання сімейних прав та захисту інтересів позивача, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства. Крім того, оскаржувані дії відповідача безпосередньо не породжують певні правові наслідки для суб'єктів відповідних правовідносин і не мають обов'язкового характеру.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 500/6325/17.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Такого ж змісту позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 496/4271/16-а, в якій зроблено висновок, що оскаржувані висновок та рішення складені відповідним органом опіки та піклування на реалізацію саме положень СК України для вирішення питання судом щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, Велика Палата Верховного Суду вважає, що у даному випадку орган опіки та піклування Виконкому Великодальницької сільради діяв не як суб'єкт владних повноважень.

Також у вказаному рішенні колегія суддів Великої Палати Верховного Суду зазначила, що спірні правовідносини виникли між учасниками справи з приводу оспорювання сімейних прав та захисту інтересів позивача, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства. Крім того, оскаржувані дії відповідача безпосередньо не породжують певні правові наслідки для суб'єктів відповідних правовідносин і не мають обов'язкового характеру.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії» висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Окрім того, суд звертає увагу, що в провадженні Личаківського районного суду м. Львова знаходиться цивільна справа №2/463/1436/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третіх осіб, про зміну місця проживання дитини, стягнення аліментів на утримання дитини.

Як слідує із змісту оскаржуваного висновку, такий виданий на запит судді Личаківського районного суду м. Львова Жовніра Г.Б. у цивільній справі №2/463/1436/18, відтак надання правової оцінки оскаржуваному висновку органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації м. Львова буде надаватися в сукупності з іншими доказами саме в рамках цивільної справи №2/463/1436/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третіх осіб, про зміну місця проживання дитини, стягнення аліментів на утримання дитини.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи те, що спір між сторонами знаходиться поза межами компетенції адміністративного суду, відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження у даній справі.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КАС України, суд роз'яснює позивачу, що він не позбавлений можливості звернутися до місцевого суду з відповідним позовом в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Керуючись ст.ст. 19, 170, 171, 248, 256, 293-295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Органу опіки та піклування в особі Личаківської районної адміністрації м. Львова про скасування висновку - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Р.М. Брильовський