Справа № 182/6732/17
Суддя: Кобеляцька-Шаховал І. О.
Дата ухвалення: 2018-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 182/6732/17
Провадження № 2-а/0182/26/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08.11.2018 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Кобеляцької - Шаховал І.О.

секретар Скоробогатова А.О.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача Землянухіної Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Нікополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Нікопольського міськрайонного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, посилаючись на наступне.

13 жовтня 2017 року він звернувся до відповідача з заявою та додатковими документами про зарахування періоду його роботи з 22 вересня 1982 року по 30 травня 1987 року (включно) до трудового (страхового) стажу та стажу державної служби, надавши копію протоколу засідання профкому колгоспу ім.Котовського з журналу за 1987 рік; заяву до Кіровської сільської ради від 13 липня 2016 року та відповідь з додатками від 21 липня 2016 року; довідку про роботу від 29 грудня 1987 року; копію трудової книжки; комсомольський квиток № НОМЕР_1 та партійний квиток № НОМЕР_2; письмові свідчення свідків та копії їх трудових книжок. 08 листопада 2017 року відповідач листом № Ф220-1 від 27 жовтня 2017 року відмовив в прийнятті позитивного рішення у всіх пунктах його заяви. Крім того, на розгляд його звернення його не запросили, не винесли на розгляд комісії належним чином оформлені показання свідків та додаткові документи. Як наслідок неналежного розгляду його документів, спірний період роботи не зарахували до його стажу роботи та не здійснили перерахунок його пенсії. Згідно відповіді ПФУ, період з 22 вересня 1982 року по 30 травня 1987 року не зараховано до стажу, так як у записі 15 від 30 травня 1987 року відсутнє у графі 4 назва. №, дата документу про звільнення з посади. Для підтвердження цього (графи 4 запису 15 трудової книжки) ним було надано усі, які він мав змогу зібрати, додаткові документи у передбаченому законом порядку. Діями і рішенням відповідача, а саме - відмовою в зарахуванні додаткового стажу - порушені його законні права на належний рівень пенсійного забезпечення, хоча стаж впливає на розмір пенсії. З рішенням відповідача не погоджується, вважає його незаконним, а дії відповідача - неправомірними, виходячи з наступного. Вважає, що додатковими документами було достатньо підтверджено вказаний період роботи та сам факт його звільнення з посади голови профкому, оскільки надану ним трудову книжку відповідач взагалі не бере до уваги у зв'язку із спірним, на його думку, періодом. В трудовій книжці у всіх записах є відомості, крім одного - графи 4 запису 15 від 30 травня 1987 року (назва, №, дата документу про звільнення з посади). Згідно норм математичного аналізу інформації, запис графи 4 № 15 від 30 травня 1987 року складає близько 2,5 % вірності інформації, що в подальшому підтверджує додатковими документами. Надану ним копію протоколу засідання профкому від 29 липня 1987 року колгоспу ім.Котовського, де його колегіально звільнили з посади голови профкому, не прийняли до уваги через те, що нібито у вказаному протоколі відсутній рік засідання профкому колгоспу ім.Котовського та його ПІБ вказані не повністю. Завірена копія протоколу містить 4 сторінки, де на перших двох сторінках зазначено, що це протоколи профкому за 1987 рік, вказані дати «початку» і «закінчення» ведення журналу протоколів; інших років, крім 1987 року, у журналі немає. Враховуючи наявні дати на 1, 2 та 3 сторінках протоколу, вважає, що рік складання протоколу відповідає року ведення усіх інших протоколів у журналі. Додатково відповідачу надав лист-відповідь Кіровської сільради від 21 липня 2016 року, згідно якого інших громадян з прізвищем «ОСОБА_1» та ініціалами «ОСОБА_1.» на території Кіровської ради не було зареєстровано. Надану ним довідку від 29 грудня 1987 року вих.№ 284, видану профкомом колгоспу ім.Котовського, не прийняли до уваги з тієї причини, що на запит ПФУ Чистопільська сільрада надала архівну довідку № 13 від 12 квітня 2017 року про те, що він значився на протязі спірного періоду в колгоспі ім.Котовського, але відсутні дані про кількість відпрацьованих днів та нарахування зарплати. Дії відповідача є неправомірними, оскільки довідка від 29 грудня 1987 року (вих.№ 284) є документом, яка видана профкомом колгоспу ім.Котовського, а не колгоспом ім.Котовського. У довідці вказана його посада, по роках визначено кількість відпрацьованих днів та суми зарплати. На довідці є дата її видачі, вихідний номер, підписи голови профкому і казначея профкому, стоїть печатка профкому. 22 вересня 1982 року він був обраний на посаду голови профкому колгоспу ім.Котовського і отримував зарплату в профкомі, а не в колгоспі. Тому й даних в архіві колгоспу ім.Котовського про розмір зарплати та вихододні не може бути. Неправомірність дій відповідача полягає у тому, що він посилається на архівні дані колишнього колгоспу, а не профспілки колгоспу ім.Котовського. Посилання на архівні «Книги обліку розрахунків по оплаті праці» колгоспу ім.Котовського, а не на кадрові документи колгоспу, що вказують на те, що у спірний період він був лише членом колгоспу (що дозволялося Статутом колгоспу), але працював на виборній посаді (головою профкому) з відривом від виробництва, є хибним. Тобто, відповідач невірно тлумачить поняття «членства в колгоспі» та «роботу з відривом від виробництва» і використовує неналежне до розгляду підтвердження (архівну довідку 13 від 12 квітня 2017 року), як підставу неможливості розгляду наданої ним підтверджуючої довідки профкому від 29 грудня 1987 року (вих.№ 284). Наданий ним комсомольський квиток та партійний квиток, працівники ПФУ не прийняли до уваги з причини порушення Порядку затвердженого Постановою КМУ від 12 серпня 1993 року № 637. Вказаним Порядком у п.3 передбачено, що для підтвердження можна надавати «інші документи, які містять відомості про періоди роботи». І це передбачає його право надавати будь-які документи (в тому числі комсомольський та партійний квиток), які «містять відомості про періоди роботи». У наданих квитках додатково визначені суми зарплати та суми внесків із зарплати помісячно у спірний період. Надані ним письмові показання свідків та копії їх трудових книжок відповідач відмовився виносити на розгляд комісії про підтвердженню стажу, порушивши п.18 Порядку, затвердженого Постановою КМУ від 12 серпня 1993 року № 637. У вересні 2017 року позивач був на особистому прийомі в архівному відділі Нікопольської РДА та у Нікопольській райпрофорганізації працівників АПК, де отримав відповіді, що архівних документів профкому колгоспу ім.Котовського в даних установах немає. І юридичних підстав для відмови у винесенні на розгляд комісії при ПФУ свідчень вказаних 4 свідків не було, що вказує на незаконність рішення відповідача. Посадові особи відповідача не скористалися своїми правами робити запити (але у відмові посилаються - що це необхідно) і переклали це на позивача, що не є справедливим з точки зору наданих законом відповідачу повноважень. Неправомірність дій відповідача при розгляді його заяви від 13 жовтня 2017 року полягає у тому, що позивача не запросили на розгляд, чим було порушено ст.19 ЗУ «Про звернення громадян». Таким чином, враховуючи вищевикладене, просить суд визнати дії відповідача з відмови у зарахуванні його періоду роботи з 22 вересня 1982 року по 30 травня 1987 рік (включно) до страхового стажу та стажу державної служби неправомірними. Зобов'язати відповідача зарахувати період роботи з 22 вересня 1982 року по 30 травня 1987 рік (включно) до страхового стажу та стажу державної служби, а також зобов'язати відповідача зробити перерахунок його пенсії з урахуванням додаткового трудового стажу (включно).

У матеріалах справи наявні заперечення відповідача на адміністративний позов (а.с.54-56), згідно яких представник відповідача просить в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі за безпідставністю, посилаючись на наступне. ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні і отримує пенсію з 06 квітня 2009 року. Згідно з Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об'єднані управління, затвердженого Постановою правління ПФУ 22 грудня 2014 № 28-2 та зареєстрованого в Мінюсті України 15 січня 2015 року за № 41/26486, управління призначають (здійснюють перерахунок) і виплачують, в тому числі, пенсію, відповідно до законодавства. Пунктом 1.7. розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що у разі, якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робить відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців з дня повідомлення про необхідність подання доданих документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. За бажанням особи, якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк, розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців з дня повідомлення про необхідність їх подання, пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою ст.45 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Частина 4 ст.45 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" вказує, що у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа. Заява про перерахунок пенсії повинна бути встановленої форми, відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Згідно вищезазначеного Порядку, до заяви обов'язково додається: паспорт; документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків; трудова книжка та документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджених постановою Кабінету Міністрів України. Відповідно до ст.24 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж обчислюється за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством (трудовою книжкою, уточнюючими довідками). Поняття страхового стажу визначено у п.1 ст.24 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якого цей період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Статтею 62 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 за № 637. Відповідно до п.5, 6 основних положень про порядок видачі трудових книжок колгоспників, схвалених Союзною радою колгоспників 14 березня 1975 року та затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року № 310, до трудової книжки колгоспника заносились наступні дані: відомості про колгоспника, відомості про членство в колгоспі, відомості про роботу, відомості про трудову участь (прийнятий у колгоспі річний мінімум участі в громадському господарстві, його виконання), відомості про нагородження та заохочення переведення на іншу роботу, припинення роботи. Всі записи в трудовій книжці завіряються в усіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою. Під час первинного призначення пенсії позивачу до загального стажу не було зараховано період роботи з 22 вересня 1982 року по 01 червня 1987 року в колгоспі ім.Котовського Нікопольського району Дніпропетровської області, оскільки: згідно записів у трудовій книжці № 13 та № 14, позивач 22 вересня 1982 року був обраний головою комітету профспілки колгоспу (виборна посада), а 30 травня 1987 року звільнений із членів колгоспу (вихододні обов'язкові). Будь-які дані про переведення на іншу роботу відсутні. Тому неможливо було визначити правильність зарахування даного періоду роботи до загального стажу. В той же час, ОСОБА_1 надав довідку, видану архівом Кіровської сільської ради від 15 травня 2009 року № 26, в якій підтверджується період роботи в колгоспі ім.Котовського з червня 1981 року по жовтень 1982 року, кількість відпрацьованих вихододнів і заробітна плата по роках. Оскільки дана довідка відповідала всім вимогам Порядку № 637, вище зазначений період роботи було зараховано до загального стажу. Періоду роботи з 22 вересня 1982 року по 01 червня 1987 року в цьому ж колгоспі довідкою не підтверджується. Позивач і раніше звертався до управління з заявою від 12 березня 2016 року про зарахування періоду роботи з 22 вересня 1982 року по 01 червня 1987 року в колгоспі ім.Котовського Нікопольського району Дніпропетровської області, надавши довідку без номера, дати та підстав видачі, видану профкомом колгоспу ще під час свого існування. Тому, управлінням було направлено запит до архіву Кіровської сільської ради про підтвердження всього періоду роботи ОСОБА_1 в колгоспі ім.Котовського. На вищевказаний запит надійшла довідка від 18 травня 2016 року № 13, що підтвердила період роботи лише з червня 1981 року по 1982 рік, який вже зараховано до загального стажу. ОСОБА_1 знову звернувся до управління з приводу періоду роботи в колгоспі ім.Котовського, на цей раз надавши таку саму довіку, що й минулого разу: без підстав її видачі, але з вихідним номером та датою - від 29 грудня 1987 року № 284. Тому, знову виникла потреба повторної перевірки. На запит управління до Чистопільської сільської ради, надійшла архівна довідка № 13 від 12 квітня 2017 року про те, що у "Книгах обліку розрахунків по оплаті праці" колгоспу ім.Котовського Нікопольського району Дніпропетровської області ОСОБА_1 значиться з червня 1981 року по грудень 1987 року. За 1981 рік відпрацьовано 184 вихододні, за 1982 рік відпрацьовано 206 вихододнів (що і було враховано до страхового стажу). За період з 1983 рік по 1987 роки кількість відпрацьованих вихододнів не вказана, нарахування заробітної плати відсутні. В наданій копії протоколу, відсутній рік засідання профкому колгоспу ім.Котовського та П.І.Б. вказано не повністю. 13 жовтня 2017 року ОСОБА_1 втретє звернувся до Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області з заявою, що не відповідає встановленій формі, про перерахунок пенсії по довідці про роботу від 29 грудня 1987 за № 284 за період з 22 вересня 1982 року по 01 червня 1987 року в колгоспі ім.Котовського Нікопольського району Дніпропетровської області. Розглянувши заяву та додані до неї документи в перерахунку пенсії було відмовлено. Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що, якщо в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Також, для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому, підтверджується період роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків (партійні квітки вищезазначеним Порядком не передбачені). За відсутність документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (п.3 Порядку № 637). Документи колгоспу ім.Котовського були передані до архівної установи Чистопільської сільської ради, що виключає можливість установлення трудового стажу на підставі показань свідків. Крім того, показання свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не можуть бути враховані для підтвердження стажу роботи ОСОБА_7 в комітеті профспілки колгоспу ім.Котовського з 1982 по 1987, так як вони працювали в колгоспі Котовського, архів якого знаходиться у Чистопільський сільській раді, а позивач - в комітеті профспілки колгоспу ім.Котовського. Враховуючи вищезазначене, вони не працювали на спільній з ОСОБА_1 роботі, а також відсутні дані про відсутність архівних документів комітету профспілки колгоспу ім.Котовського в архівній установі. Таким чином, управління діяло у спосіб, прямо передбачений законодавством, а тому представник відповідача просить суд в задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні, ОСОБА_1 викладені вимоги в позові підтримав та додатково суду пояснив, що 12 березня 2016 року від дізнався, що його стаж голови профспілки не було включено в страховий стаж, а тому просив суд його позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача Землянухіна Н.С. позовні вимоги не визнала, при їх обґрунтуванні посилалась на обставини, викладені в запереченнях. Крім цього, додатково суду пояснила, що після того, як позивач в 2016 році дізнався про призначення йому пенсії, він звернувся з заявою до Управління пенсійного фонду в м.Нікополі та Нікопольському районі. При цьому, долучив довідку, яка була неналежної форми, тобто без дати, номеру вхідної кореспонденції тощо. Однак, управлінням ОСОБА_1 в долучені вищевказаної довідки було відмовлено. Тобто, позивач про дані обставини знав ще в 2016 році.Однак, до суду з даним позовом звернувся лише 23 листопада 2017 року, тобто з порушенням строків звернення до суду. Крім того, ОСОБА_1 в жовтні 2017 року до них не звертався взагалі. Тобто, фактично обставини, які склалися, полягають в тому, що позивач не згоден з розрахунком його пенсії. Тому просила суд в задоволені позову ОСОБА_1 відмовити за безпідставністю.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, приходить до наступного.

Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов"язків цивільного характеру.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

Україна є демократичною, соціальною та правовою державою; права та свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; в Україні визнається і діє принцип верховенства права; громадяни мають право на соціальний захист.

Складовою конституційного права на соціальний захист є право на пенсійне забезпечення.

Відповідно до ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно зі ст.3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов'язком держави.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статею 24 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду, відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

В силу ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ від 05 листопада 1991 року, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ від 05 листопада 1991 року, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно п.1 Постанови КМУ від 12 серпня 1993 року № 637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в п.17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (п.18 Постанови КМУ від 12 серпня 1993 року № 637).

Згідно п.1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29 липня 1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Andrejeva v.Latvia» (п.77 рішення Великої палати ЄСПЛ від 18.02.2009 року) ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції не накладає ніяких обмежень на свободу держави, що ратифікувала Конвенцію, приймати рішення про те, чи створювати якусь схему соціального забезпечення, або обирати тип або розмір виплат, які надаються відповідно до будь-якої такої схеми. Однак якщо в державі існують чинні законодавчі норми, що передбачають такі виплати на основі права на соціальну підтримку незалежно від того, чи обумовлені вони попередньою сплатою внесків ці норми слід вважати такими, що створюють майновий інтерес, що потрапляє в сферу дії статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції для осіб, що відповідають пропонованим до благоотримувачам вимогам.

У справі «Будченко проти України» (рішення від 24 квітня 2014 року, заява № 38677/06) ЄСПЛ також нагадав, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07 лютого 2008 року, п.59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року тощо).

Це, звичайно, не означає, що суд має приймати рішення на користь людини кожного разу, коли вона про це просить, але суд повинен оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними, іншими словами, людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

У відповідності зі статтею 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір, водночас частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, народився в с.Кірове Нікопольського району Дніпропетровської області, що підтверджується копією паспорта, серії НОМЕР_3, виданим Нікопольським МВ УМВС України у Дніпропетровській області (а.с.6). Згідно із трудовою книжкою, копія якої міститься в матеріалах справи, позивач 08 серпня 1981 року був прийнятий на роботу в колгосп імені Котовського на посаду інженера (а.с.17). 22 вересня 1982 року ОСОБА_1 було обрано головою профспілкового комітету колгоспу імені Котовського (а.с.17). 30 травня 1987 року ОСОБА_1 було звільнено з посади голови профспілкового комітету колгоспу імені Котовського, про що свідчить відмітка у трудовій книжці (а.с.17). 13 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про зарахування до страхового стажу роботи на посаді голови профспілкового комітету колгоспу імені Котовського, а саме - періодів роботи з 22 вересня 1982 року по 30 травня 1987 року (а.с.7). Відповідач листом від 27 жовтня 2017 року за № Ф-220-1 відмовив позивачу в зарахуванні стажу роботи головою профспілкового комітету колгоспу імені Котовського з 22 вересня 1982 року по 30 травня 1987 року, посилаючись на те, що в поданих документах, а саме - протоколі - відсутній рік засідання профкому імені Котовського та П.І.Б. вказано не повністю.

Підсумовуючи викладене, суд вважає за необхідне зазначити, що на підставі сукупності письмових доказів, суд приходить до висновку про відсутність будь-яких розумних сумнівів в тому, що позивач в період з 22 вересня 1982 року по 30 травня 1987 року обіймав посаду голови профспілкового комітету колгоспу імені Котовського.

Разом із тим, суд вважає за необхідне в задоволені вимоги ОСОБА_1 про зарахування періоду його роботи з 22 вересня 1982 року по 30 травня 1987 року включно до стажу державної служби, відмовити, оскільки позивачем на підтвердження даного факту перебування на державній службі до суду надано не було.

Відтак, на думку суду, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково в частині визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до трудового стажу роботу на посаді голови профспілкового комітету колгоспу імені Котовського, період роботи з 22 вересня 1982 року по 30 травня 1987 року, та зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок призначеної пенсії, зарахувавши до загального стажу роботи період роботи на посаді голови профспілкового комітету колгоспу імені Котовського, період роботи з 22 вересня 1982 року по 30 травня 1987 року.

На підставі ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При поданні позовної заяви позивач сплатив судовий збір в розмірі 640,00 грн. Тому, у зв'язку з частковим задоволенням позовних вимог, на користь позивача необхідно стягнути з відповідача 320,00 грн. судових витрат.

Керуючись ст.2, 6-9, 19, 44, 77, 139, 241-246 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Нікопольського об"єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до трудового стажу роботу на посаді голови профспілкового комітету колгоспу імені Котовського, період роботи з 22 вересня 1982 року по 30 травня 1987 року.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії, зарахувавши до загального стажу роботи період роботи на посаді голови профспілкового комітету колгоспу імені Котовського, період роботи з 22 вересня 1982 року по 30 травня 1987 року.

В інших позовних вимогах - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати за сплату судового збору в загальному розмірі 320 (триста двадцять) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного адміністративного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал