Справа № 2340/3940/18
Суддя: В.В. Гаращенко
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року Справа № 2340/3940/18

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Гаращенко В.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ліквідаційної комісії УДАІ УМВС України в Черкаській області про визнання протиправною відмови, зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ліквідаційної комісії УДАІ УМВС України в Черкаській області, в якій просить:

- визнати протиправною відмову у проведенні розслідування отримання 21.12.2014 травми позивачем, яка викладена в листі голови ліквідаційної комісії УДАІ УМВС України в Черкаській області №31 від 23.03.2018;

- зобов'язати ліквідаційну комісію УДАІ УМВС України в Черкаській області призначити (вчинити дії по призначенню) і провести розслідування за фактом отримання 21.12.2014 травми позивачем та за результатом розслідування скласти акт розслідування нещасного випадку та акт, що свідчить про причини та обставини отримання травми позивачем, за формою, що затверджується МВС.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що у відрядженні, під час виконання службових обов'язків в зоні проведення антитерористичної операції отримав тілесне ушкодження та після повернення з відрядження до м. Черкаси позивача госпіталізували в ортопедичне відділення КЗ «Черкаська обласна лікарня» з діагнозом неправильно зростаючий перелом 5 п'ясної кістки правої кісті.

Позивач вказує, що звернувся до ГУНП в Черкаській області з заявою до якої долучив наявні документи з приводу проведення розслідування за фактом отримання ним травми під час проходження служби в ОВС в зоні АТО, які ГУНП в Черкаській області перенаправило до відповідача, який в свою чергу листом від 23.03.2018 №31 відмовив в його задоволенні.

Відповідач належним чином повідомлений про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в адміністративній справі, проте відзив на позов не надав.

Суд, керуючись положеннями ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України постановив ухвалу від 23.10.2018, із занесенням до протоколу судового засідання, про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи позивача, викладені ним в позовній заяві, суд зазначає наступне.

З 16.12.2014 по 14.01.2015 позивач перебував у службовому відрядженні у складі сил та засобів, які залучались до Антитерористичної операції на тереторії Донецької та Луганської областей, про вказане свідчить витяг з наказу Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України №14 від 14.01.2015.

21.12.2014 під час проходження служби в органах ОВС позивачем отримано тілесні ушкодження.

Як свідчить виписка з історії хвороби №537/6485 позивач 10.06.2015 госпіталізований в ортопедичному відділенні КЗ «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради», з діагнозом зрощий перелом 5 п'ясткної кістки правої кисті з наявністю фіксатора.

19.02.2018 позивач із заявою звернувся з проханням призначити розслідування нещасного випадку, який стався 21.12.2014 в зоні АТО.

Відповідач розглянувши заяву позивача листом від 23.03.2018 №31 відмовив в проведенні службового розслідування.

Не погоджуючись з останнім позивач звернувся до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Закон України від 14.10.1992 №2694-XII «Про охорону праці» (далі - Закон №2694) визначає основні положення щодо реалізації конституційного права працівників на охорону їх життя і здоров'я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці, регулює за участю відповідних органів державної влади відносини між роботодавцем і працівником з питань безпеки, гігієни праці та виробничого середовища і встановлює єдиний порядок організації охорони праці в Україні.

Згідно статті 1 Закону №2694 охороною праці є система правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров'я і працездатності людини у процесі трудової діяльності.

Відповідно до статті 14 Закону №2694 працівник зобов'язаний: дбати про особисту безпеку і здоров'я, а також про безпеку і здоров'я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства; знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту; проходити у встановленому законодавством порядку попередні та періодичні медичні огляди. Працівник несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

З метою врегулювання питань, пов'язаних із розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27 грудня 2002 року №1346 затверджено Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України (далі - Порядок №1346).

Відповідно до п. 2.1 Порядку №1346 розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров'я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі.

Згідно з п. 2.2 Порядку №1346 за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов'язків.

Пунктом 3.4 Порядку №1346 визначено, що лікувально-профілактичний заклад системи МВС про кожне звернення потерпілого з посиланням на нещасний випадок (у тому числі поранення) повинен протягом доби повідомити керівника підрозділу, де працює потерпілий, а в разі виявлення гострого професійного захворювання (отруєння) - відповідну СЕС системи МВС, терміново надсилаючи відповідне повідомлення про кожного потерпілого за встановленою формою.

Відповідно до п. 3.5 Порядку №1346 керівник підрозділу, одержавши повідомлення про нещасний випадок (у тому числі поранення), крім випадків зі смертельним наслідком та групових випадків травматизму, наказом або розпорядженням організовує його розслідування комісією не менше ніж три особи, до складу якої включаються: керівник (спеціаліст) служби охорони праці підрозділу (голова комісії), керівник (безпосередній або прямий начальник) структурного підрозділу, де працює потерпілий, інші посадові особи, а в разі гострих професійних захворювань (отруєнь) - також спеціаліст СЕС. До складу комісії не може входити керівник, що безпосередньо керував проведенням робіт, при виконанні яких стався нещасний випадок (у тому числі поранення).

Комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов'язана протягом трьох діб після утворення комісії: обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо; визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці; з'ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам; визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов'язків (не пов'язаний з виконанням службових обов'язків); скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п'яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію (п. 3.8 Порядку №1346).

Зі змісту наведених положень Порядку №1346 вбачається, що підставами для проведення розслідування нещасного випадку є: раптові погіршення стану здоров'я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше; звернення до лікувально-профілактичного закладу системи МВС з посиланням на нещасний випадок (у тому числі поранення); повідомлення про нещасний випадок.

Факт отримання позивачем тілесних ушкоджень та їх лікування підтверджується випискою з історії хвороби №537/6485 від 23.06.2015.

З урахуванням наведеного, суд погоджується з твердженням позивача про наявність правових підстав для проведення службового розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем 21.12.2014.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що зі змісту п. п. 3.9 - 3.11 Порядку №1346 вбачається, що комісія з розслідування за наслідками його проведення може визнати, що: нещасний випадок трапився при виконанні службових обов'язків, нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків.

При цьому, відповідно до п.п. 2.2, 2.4 Порядку №1346 за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* (додаток 1) і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов'язків.

Якщо за висновками роботи комісії з розслідування прийнято рішення, що про нещасний випадок не повинен складатися акт за формою Н-1*, тобто нещасний випадок не пов'язаний з виконанням службових обов'язків, про такий нещасний випадок складається акт за формою НТ* (додаток 2).

Разом з тим, доказів складання будь-якого з передбачених Порядком №1346 актів відповідачем не надано.

З урахуванням наведеного, зважаючи на те, що відповідачем не доведено, а судом не встановлено, що у період з 19.02.2018 відповідачем забезпечено проведення розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем 21.12.2014, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо відмови провести розслідування тілесних ушкоджень, які позивач отримав 21.12.2014, та зобов'язання відповідача провести розслідування вказаного нещасного випадку і прийняти відповідне рішення згідно вимог Порядку №1346.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань управління державної автомобільної інспекції УМВС України в Черкаській області з 08.12.2015 перебуває у стані припинення за рішенням засновників; запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи відсутній.

Посилання відповідача на те, що відповідно до статті 105 ЦК України ліквідаційна комісія не має повноважень щодо проведення розслідувань нещасних випадків, у зв'язку з чим позбавлена можливості проводити розслідування нещасного випадку, судом оцінюється критично, оскільки чинне законодавство не містить застережень щодо неможливості здійснити організацію проведення розслідування нещасного випадку головою ліквідаційної комісії органу МВС України, який в силу ч. 4 статті 105 ЦК України наділений повноваженнями щодо управління справами юридичної особи, представляє її у відносинах з третіми особами та виступає у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню повністю.

Щодо судових витрат, суд зазначає наступне.

У відповідності з ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; 3) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов'язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до вимог статті 134 КАС України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За частиною 4 цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до ст. 30 цього Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю.

Частиною 7 ст. 139 КАС встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Враховуючи вищезазначене та те, що позивачем станом на дату прийняття рішення не надано достатніх та допустимих доказів, які б свідчили про понесені позивачем витрати на правничу допомогу, суд вважає за необхідне витрати на правничу допомогу залишити за позивачем.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 14, 77, 139, 241-246, 255, 263 КАС України суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову №31 від 23.03.2018 ліквідаційної комісії управління державної автомобільної інспекції УМВС України в Черкаській області у проведенні службового розслідування нещасного випадку, який стався 21.12.2014 з ОСОБА_1;

Зобов'язати ліквідаційну комісію управління державної автомобільної інспекції УМВС України в Черкаській області (18023, м. Черкаси, вул. Л. Українки, 21, ) провести службове розслідування нещасного випадку, який стався 21.12.2014 з ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) та прийняти рішення у відповідності до вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України від 27.12.2002 №1346.

Витрати на правничу допомогу залишити за позивачем.

Рішення набирає законної сили з моменту його підписання суддею, однак апеляційна скарга на рішення суду може бути подано до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його підписання суддею.

Суддя В.В. Гаращенко