Справа № 806/1989/18
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2018-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 806/1989/18 Головуючий у 1-й інстанції: Капинос Оксана Валентинівна

Суддя-доповідач: Охрімчук І.Г.

09 листопада 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Охрімчук І.Г.

суддів: Мацького Є.М. Капустинського М.М.

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

представника Міністерства оборони України

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 червня 2018 року (11.06.2018 року, м. Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, треті особи Житомирський обласний військовий комісаріат, Овруцький об`єднаний міський військовий комісаріат Житомирської області про визнання відмови протиправною та скасування п. 24 протоколу № 133 від 22.12.2017 р., зобов`язання призначити та виплатити одноразову грошову допомогу ,

В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною відмову Міністерства оборони України щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги та скасувати п.24 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №133 від 22.12.2017;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, як інваліду 3 групи, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії та захворювання, пов`язаних з виконанням ним обов"язків військової служби, а саме з 17.03.2017, відповідно до Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов"язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 05.06.2018 року у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції від 05.06.2018 року та прийняти нове про задоволення позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що у період з 05.05.1986 по 09.07.1986 приймав участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Під час проходження служби отримав захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, внаслідок чого 17.03.2017 отримав третю групу. В зв`язку із встановленням групи інвалідності позивач вважає, що набув право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Разом з тим, зазначає, що відповідачем протиправно відмовлено у призначенні та виплаті такої допомоги посилаючись на те, що інвалідність настала понад 3-хмісячних строк після закінчення зборів, оскільки днем виникнення права на отримання допомоги у разі встановлення інвалідності є дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідач зазначає, що підстави для задоволення вимог позивача відсутні оскільки відповідно до пункту шостого частини другої статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві. Отже, оскільки позивачу інвалідність встановлена у понад тримісячний термін після закінчення зборів, він не має права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги. Тому, відмова відповідача є правомірною, а позов безпідставним.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно відомостей, які містяться в матеріалах справи, позивач з 15.05.1978 проходив строкову військову службу у Збройних Силах та 17.05.1980 звільнений у запас .

Після звільнення з військової служби в запас, перебуваючи у статусі військовозобов`язаного, позивач був призваний на військові збори та в період з 05.05.1986 по 09.07.1986 приймав участь з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується копією військового квитка НОМЕР_1 , виданого Овруцьким районним військовим комісаріатом 14.04.1978 та архівної довідки Управління хімічних військ прикарпатського військового округу від 31.03.1993 №24/10813. (а.с.10-20)

Під час участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильскій АЕС позивач отримав дозу опромінення 23,07 БЕР, що підтверджується довідкою ВЧ 43187 від 09.07.1986 №66. (а.с.21).

Як вбачається з довідки до акту огляду обласної МСЕК 2 №003595 за наслідками первинного огляду позивачу встановлена третя група інвалідності внаслідок загального захворювання з 20.04.2006 по 01.05.2007. В подальшому при повторних оглядах йому встановлювалась також третя група інвалідності в наслідок загального захворювання, що підтверджується довідками МСЕК 2 №090854 від 11.05.2007, №064363 від 07.05.2008, №133934 від 09.06.2010, №753542 від 07.06.2011, №231157 від 03.07.2012, №518750 від 12.07.2016 , №906093 від 25.11.2016. (а.с.22-29).

Згідно експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії №43 від 02.03.2017 щодо встановлення причинного зв`язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінення та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, встановлено: Захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.30).

Згідно витягу з протоколу засідання Військової лікарської комісії Центрального регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №297 від 12.10.2017 захворювання позивача, ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.33).

З довідки до акту огляду обласної МСЕК №1 серії 12 ААА №919178 від 17.03.2017 за наслідками проведення повторного огляду, позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності без терміново, захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. (а.с.31).

За результатами розгляду поданої позивачем заяви та документів про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийнято рішення, оформлене п.24 протоколу №133 від 22.12.2017 про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги: позивачу, якого 17.05.1980 звільнено зі строкової військової служби та 20.04.2006 під час первинного огляду органами МСЕК визнано інвалідом ІІІ групи внаслідок загального захворювання, а 17.03.2017 під час повторного огляду органами МСЕК - інвалідом ІІІ групи внаслідок загального захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, оскільки він брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році, тобто після звільнення його з військової служи як військовозобов`язаний, призваний на збори, а не як військовослужбовець. Оскільки позивачу інвалідність встановлена понад 3-місячний строк після закінчення зборів, тому відповідач зазначив, що згідно п. 6 ч. 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" він, як військовозобов`язаний не має права на отримання допомоги після сплину трьох місяців після закінчення військових зборів. (а.с.35). Позивач, вважаючи таку відмову протиправною, звернувся до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції зазначив, що позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році, тобто після звільнення його з військової служи як військовозобов`язаний, призваний на збори, а не як військовослужбовець, тому враховуючи, що позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та призваний на спеціальні збори як військовозобов`язаний, а інвалідність позивачу встановлена понад трьохмісячний строк після закінчення таких зборів, тому він не набув права на отримання зазначеної допомоги відповідно до вимог Закону № 2011-XII.

Суд першої інстанції відхилив посилання позивача на ту обставину, що він набув право на отримання допомоги з дня встановлення інвалідності, оскільки п. 6 ч. 2 ст. 16 Закону №2011-XII обмежує виникнення такого права для військовозобов`язаних трьохмісячним строком після закінчення спеціальних зборів і вважає, що позовні вимоги позивача зумовлені виключно помилковим трактуванням правових норм ст.16 Закону № 2011-XII. На думку суду першої інстанції позивач не врахував, що приписами ст.16 Закону № 2011-XII, законодавець серед осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, розмежовує такі категорії осіб як військовослужбовців та військовослужбовці строкової служби і військовозобов`язані. Тобто, право на отримання одноразової грошової допомоги після перебігу тримісячного строку звільнення особи з військової служби можливо виключно військовослужбовцями (крім військовослужбовців строкової служби) з підстав, передбачених п.5 ч.2 ст.16 Закону № 2011-XII, тому граничний строк отримання інвалідності, яка б давала підстави для виплати йому одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" сплинув після закінчення трьох місяців після закінчення зборів, оскільки позивачу як військовозобов`язаному, інвалідність встановлена значно пізніше ніж через три місяці після закінчення зборів, відтак, підстави для виплати позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до вимог п.6 частини другої ст.16 Закону N2011-XII відсутні.

Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції і зазначає наступне.

Як встановлено судом, позивач проходив строкову військову службу в Збройних Силах, з якої був звільнений 17.05.1980 року.

Після звільнення з військової служби в запас, перебуваючи у статусі військовозобов`язаного, позивач був призваний на військові збори та в період з 05.05.1986 по 09.07.1986 приймав участь з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

20.04.2006 під час первинного огляду органами МСЕК визнано інвалідом ІІІ групи внаслідок загального захворювання, а 17.03.2017 під час повторного огляду органами МСЕК - інвалідом ІІІ групи внаслідок загального захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Отже, позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році, тобто після звільнення його з військової служи як військовозобов`язаний, призваний на збори.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 5 ст. 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Визначення соціального захисту військовослужбовців міститься у ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-ХІІ), та означає діяльність (функція) держави, спрямовану на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону № 2011-XII дія цього Закону поширюється на військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і членів їх сімей.

Статтею 16 вказаного Закону передбачено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до ч. 2 ст. 16-3 Закону № 2011-XII у випадках, передбачених пп. 4- 9 п. 2 ст. 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги, за приписами ч. 9 ст. 16-3 Закону № 2011-XII визначається Кабінетом Міністрів України.

За приписами п. 3 ч. 6 Порядку № 975 військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовозобов`язаному чи резервісту під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження таких зборів, служби у військовому резерві, у відповідному кількісному розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві.

Згідно з п. 11 Порядку № 975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Відповідно до п. 12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в п. 10 і 11 цього Порядку.

В даному випадку, з урахуванням вище наведених мотивів, судова колегія прийшла до висновку, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги, тому відповідач мав прийняти рішеня про призначення такої допомоги.

Приписами п. 13 Порядку № 975 обумовлено, що розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

У відповідності до п. 13 Порядку № 975 розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих військовослужбовцем для призначення і виплати одноразової грошової допомоги повинен закінчуватись прийняттям відповідного рішення (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги).

Як свідчить зміст рішення суду першої інстанції у цій справі, заява позивача про виплату йому одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, розглянута і по ній прийнято не правомірне протокольне рішення про відмову у її задоволенні, з підстав не подання ним документів, що підтверджують встановлення інвалідності в 3-місячний строк після закінчення зборів.

Крім іншого судова колегія зазначає, що відповідно до п. 7 ст. 16-3 Закону № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» cлідує, що якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за її вибором.

Відповідно до частини 1 статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, одноразова компенсація виплачується учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації наслідків інших ядерних аварій, особам, які брали участь у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, які стали інвалідами внаслідок відповідних ядерних аварій та випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, дружинам (чоловікам), якщо та (той) не одружилися вдруге, померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, участю у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, сім`ям, які втратили годувальника, та батькам померлого із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, дітям-інвалідам, інвалідність яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою.

Статтею 60 цього Закону передбачено, що особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які мають одночасно право на інші пільги та компенсації, передбачені законодавством України, надаються за їх вибором пільги та компенсації відповідно до одного із законів України.

Як було встановлено судами попередніх інстанцій, згідно довідки до акту огляду МСЕК позивачу встановлено групу інвалідності у зв`язку з захворюваннями, пов`язаними з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Як свідчать матеріали справи Міністерство оборони України не звертало увагу на необхідності витребування у органів соціального захисту населення інформацію про те, чи отримував позивач грошову компенсацію, передбачену ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і при цьому було прийнято рішення про відмову у задоволенні заяви позивача з інших підстав.

Таким чином судова колегія не вбачає підстав для врахування і надання оцінки обставинам, які не були предметом розгляду як відповідачем при прийнятті рішення про відмову позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги, так і під час розгляду справи судом першої інстанції.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27 червня 2018 року у справі № 524/10255/16-а (провадження № К/9901/3019/17).

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу як позовних вимог так і вимог апеляційної скарги, а відтак, адміністративний позов та апеляційна скарга належать до задоволення.

Відповідно до ст. 317 КАС України слідує, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є також невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

В даному випадку судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги позивача спростовують висновки суду першої інстанції і впливають на правильність прийнятого судового рішення. Постанову прийнято судом першої інстанції з порушенням норм матеріального права, тому наявні підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 червня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, треті особи Житомирський обласний військовий комісаріат, Овруцький об`єднаний міський військовий комісаріат Житомирської області про визнання відмови протиправною та скасування п. 24 протоколу № 133 від 22.12.2017 р., зобов`язання призначити та виплатити одноразову грошову допомогу скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Визнати протиправною відмову Міністерства оборони України щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги та скасувати п.24 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов"язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №133 від 22.12.2017.

Зобов"язати Міністерство оборони України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, як інваліду 3 групи, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії та захворювання, пов"язаних з виконанням ним обов"язків військової служби, а саме з 17.03.2017, відповідно до Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов"язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 13 листопада 2018 року.

Головуючий Охрімчук І.Г.

Судді Мацький Є.М. Капустинський М.М.