Справа № 826/3191/17
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2018-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

30 жовтня 2018 року справа №826/3191/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Яцюти М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Будеволюція" (далі по тексту - позивач, ТОВ "Будеволюція")
доГоловного управління ДФС у м. Києві (далі по тексту - відповідач, ГУ ДФС)
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12 грудня 2016 року №
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, з підстав протиправного нарахування контролюючим органом податкового зобов'язання з податку на додану вартість, у зв'язку із наступним: висновки контролюючого органу про відсутність реального характеру господарської операції з купівлі майнових прав є безпідставними; позивач придбав у ТОВ "Консультаційне бюро НТТ" майнові права прав на житлові приміщення, які були наявні на день продажу; при цьому частина майнових прав на той час належала ТОВ "Блек-Стоун"; у подальшому позивач придбав у ТОВ "Блек-Стоун" решту майнових прав на об'єкт будівництва, що не суперечить умовам укладених договорів та чинному законодавству.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 березня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/3191/17, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, підтримавши висновки акта перевірки, та вказав що господарська операція з купівлі позивачем у ТОВ "Блек-Стоун" майнових прав на житлові приміщення не мала реального характеру, оскільки такі майнові права придбані позивачем у іншого контрагента - ТОВ "Консультаційне бюро НТТ"; згідно інформації, наявної у контролюючого органу ТОВ "Блек-Стоун" не подавало звітності щодо придбання майнових прав у ТОВ "Консультаційне бюро НТТ".

В судовому засіданні 04 вересня 2017 року представники сторін заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, на підставі чого суд, керуючись частиною четвертою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС від 12 грудня 2016 року № згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, за порушення підпунктів "а", "б" пункту 198.1 та абзаців першого, другого пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, пункту 5 розділу III, підпункту 1 пункту 4 розділу V, підпункту 5 пункту 4 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23 вересня 2014 року №966, ТОВ "Будеволюція" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 4 183 834,00 грн., в тому числі за основним платежем на 3 347 067,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 836 767,00 грн.

Зазначене податкове повідомлення-рішення прийняте на підставі акта від 25 листопада 2016 року №370/26-15-14-01-04/34284328 "Про результати документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Будеволюція" (код 34284328) з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2013 року по 30 червня 2016 року, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2013 року по 30 червня 2016 року" (далі по тексту - акт перевірки).

У висновку акта перевірки встановлено порушення позивачем вимог підпунктів "а", "б" пункту 198.1 та абзаців першого, другого пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, пункту 5 розділу III, підпункту 1 пункту 4 розділу V, підпункту 5 пункту 4 розділу V Порядку №966, в результаті чого занижено податок на додану вартість, який підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 3 347 067 грн., в тому числі за січень 2016 року у сумі 1 087 181 грн., за лютий 2016 року у сумі 1 284 840 грн., за березень 2016 року у сумі 645 109 грн., за квітень 2016 року у сумі 329 937 грн.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

Відповідно до рішень Київської міської ради від 19 липня 2005 року №872/3447 та від 19 липня 2005 року №873/3448, а також договорів про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 12 жовтня 2005 року №752 та від 13 вересня 2005 року №17-4540 ТОВ "Консультаційне бюро НТТ" отримало в оренду земельну ділянку 15,1394 га з цільовим призначенням для будівництва (кадастровий номер 8 000 000 000:90:290:0002) місце розташування: перетин просп. Петра Григоренка та вул. Бориса Гмирі у Дарницькому районі міста Києва, та земельну ділянку 20,4148 га з цільовим призначенням для будівництва (кадастровий номер 8 000 000 000:90:290:0031) місце розташування: між вул. Бориса Гмирі та вул. Колекторною у Дарницькому районі міста Києва.

Між ТОВ "Консультаційне бюро НТТ" (Сторона-1) та ТОВ "Блек-Стоун" (Сторона-2) укладено договір №07/06/2012 від 07 червня 2012 року, предметом якого є діяльність сторін щодо організації спорудження окремих об'єктів (житлових будинків) під час забудови земельних ділянок, розташованих між вул. Бориса Гмирі та вул. Колекторною у Дарницькому районі міста Києва. Відповідно до вказаного договору, ТОВ "Блек-Стоун" отримує для розпорядження, в рамках чинного законодавства України, майнові права на житлові приміщення загальною площею 1234,38 кв. м.

Підпунктом 7.1.1 договору сторонам договору надано право на власний розсуд розпоряджатися майновими правами та майном, отриманим на підставі цього договору, в тому числі, продавати, передавати в користування, управління, іпотеку, іншим чином обмежувати, передавати або відчужувати таке майно або майнові права на нього, з урахуванням обмежень, встановлених чинним законодавством України.

17 липня 2012 року між ТОВ "Консультаційне бюро НТТ" (Сторона-1) та ТОВ "Будеволюція" (Сторона-2) укладено договори №17-07/12-01 та №17-07/12-02 про передачу функцій замовника капітального будівництва, предметом якого є взаємовідносини сторін щодо організації проектування, будівництва на земельних ділянках з кадастровими номерами 8 000 000 000:90:290:0002 та 8 000 000 000:90:290:0031, введення в експлуатацію об'єктів будівництва та передачі у власність юридичним та фізичним особам об'єктів інвестування.

Відповідно до пунктів 3.4 договорів №17-07/12-02 та №17-07/12-01, з урахуванням додаткових угод №1 від 17 липня 2012 року, для забезпечення виконання ТОВ "Будеволюція" зобов'язань за цим договором, сторони підтверджують, що одночасно підписанням цього договору, ТОВ "Консультаційне бюро НТТ" передає ТОВ "Будеволюція" майнові права на всі об'єкти інвестування, які є наявними у ТОВ "Консультаційне бюро НТТ", станом на дату укладення цього договору, та не передані іншим особам відповідно, в тому числі, на підставі укладених в установленому порядку правочинів. Зазначені майнові права вважаються переданими ТОВ "Консультаційне бюро НТТ" та прийняті ТОВ "Будеволюція" з моменту укладення цього договору. Така передача не вимагає підписання Сторонами будь-якого окремого документа (додаткової угоди, акта приймання-передачі тощо).

31 листопада 2015 року ТОВ "Будеволюція" (Покупець) уклало із ТОВ "Блек-Стоун" (Продавець) договір №30/11/2015 купівлі-продажу майнових прав, предметом якого є майнові права на житлові приміщення, загальною площею 1234,38 кв. м. в об'єкті будівництва на земельних ділянках з кадастровими номерами 8 000 000 000:90:290:0002 та 8 000 000 000:90:290:0031, які належать ТОВ "Блек-Стоун" на підставі договору №07/06/2012 від 07 червня 2012 року.

Загальна договірна вартість майнових прав відповідно до пункту 4.1 договору №30/11/2015 складає 18 868 878,24 грн., еквівалент 790 000 доларів США. Зазначена вартість майнових прав підлягає коригуванню у порядку визначеному у пункті 4.3 договору. При цьому пунктом 4.2 договору передбачено, що договірна вартість майнових прав на один квадратний метр житлових приміщень становить 15 286,18 грн. (еквівалентно 640 доларів США).

Умовами даного договору передбачено здійснено розрахунків трьома платежами, а саме: перший платіж у розмірі 8 927 764,68 грн. (еквівалентно 373 786,61 доларів США), що дорівнює вартості майнових прав на житлові приміщення площею 584,04 кв. м.; другий платіж у розмірі 8 269 187,64 грн. (еквівалент 346 213,39 доларів США), що дорівнює вартості майнових прав на житлові приміщення площею 540,96 кв. м. та 1 671 925,92 грн. (еквівалент 70 000 доларів США), що дорівнює вартості майнових прав на житлові приміщення площею 109,38 кв. м.

Пунктом 4.8 договору №30/11/2015 передбачено, що у день здійснення Покупцем платежу або його кожної частини Сторони підписують складений Покупцем протокол узгодження суми платежу, де визначається курс гривні до долара США відповідно до пункту 4.7 договору для цілей коригування вартості платежу, за формулою, визначеною додатком 1 до договору.

Відповідно до пункту 4.9 договору визначено, що у день здійснення Покупцем платежу або його частини Сторони підписують складений Покупцем акт приймання-передачі майнових прав у розмірі, оплаченому Покупцем та підписують підготовлений Покупцем акт розрахунків за формою, передбаченою додатком 2 до цього договору.

На виконання умов договору №30/11/2015 ТОВ "Будеволюція" відповідно до протоколів узгодження сум платежу перерахувало на рахунок ТОВ "Блек-Стоун" кошти на загальну суму 20 082 400 грн., шляхом здійснення платежів: перший платіж у розмірі 18 072 000 грн. (сума 8 689 956 грн. була повернута на рахунок позивача, як помилково сплачена); другий платіж у розмірі 8 689 956 грн. та третій платіж у розмірі 2 010 400 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, виписками банку та актами звірки розрахунків, копії яких наявні в матеріалах справи.

На підставі договору №30/11/2015 позивач отримав від ТОВ "Блек-Стоун" майнові права на житлові приміщення площею 1234,38 кв. м. Сума податку на додану вартість, сплаченого в ціні майнових прав на житлові приміщення була включена позивачем до складу податкового кредиту у розмірі 3 347 067 грн.

Відповідач дійшов висновку про завищення позивачем суми податкового кредиту на суму 3 347 067 грн., в обґрунтування чого посилався на відсутність реального характеру господарської операції з придбання позивачем майнових прав на житлові приміщення у ТОВ "Блек-Стоун" на підставі договору №30/11/2015.

Підпункт 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначає податковий кредит як суму, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

При цьому відповідно до 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

З аналізу наведених правових норм справи суд приходить до висновку, що необхідними та достатніми підставами для включення позивачем до складу податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість є: придбання ним послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності; сплата чи нарахування сум податку на додану вартість у зв'язку з таким придбанням; супроводження господарських операцій належним чином оформленими первинним документами та податковими накладними.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Податковий кодекс України передбачає лише такі випадки для не включення до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), як не підтвердження податковими накладними та/або відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, та/або порушення порядку заповнення податкової накладної оформлення їх з порушенням вимог (пункт 198.6 статті 198, пункт 201.10 статті 201).

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

За приписом пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Як встановлено судом, на момент складання податкових накладних ТОВ "Блек-Стоун", було зареєстроване як платник податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, а тому мав право нараховувати податок на додану вартість та складати податкові накладні; в свою чергу, податкові накладні, на підставі яких позивач формував податковий кредит, та копії яких знаходяться в матеріалах справи, відповідають вимогам, встановленим пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України.

На думку відповідача, акти приймання-передачі майнових прав від 13 січня 2016 року №1, від 23 лютого 2016 року №2 та від 23 лютого 2016 року №3 не містять інформацію щодо обсягу господарської операції у грошовому вимірнику, що порушенням вимог щодо умов відображення в бухгалтерському обліку господарських операцій, визначених статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Разом з тим, суд не погоджується із такою позицією відповідача та звертає увагу на наступне.

За визначенням статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частина друга статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначає, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Зі змісту наведеної норми слідує, що обсяг господарської операції саме у грошовому вимірнику не є обов'язковим реквізитом.

Статтею 2 Закону України "Про фінансово-кредитні механізми управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю" визначено, що вимірна одиниця об'єкта інвестування - встановлена правилами фонду фінансування будівництва одиниця виміру об'єкта інвестування, яка визначається в метричних одиницях або в частках (відсотках) цього об'єкта інвестування як єдиного цілого.

Дослідивши наявні в матеріалах справи копії актів приймання-передачі майнових прав, суд встановив, що вони містять всі обов'язкові реквізити, в тому числі зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, а саме: інформацію про вид майна, що передається (майнові права на житлові приміщення), площа майна та одиниця виміру (кв. м.).

Крім того, в пунктах 2 актів приймання-передачі майнових прав міститься посилання на акти звірки розрахунків та протоколи узгодження суми платежу, які є обов'язковими первинними документами, відповідно до договору №30/11/2015 та були надані контролюючому органу в ході перевірки, про що зазначено в акті перевірки (а. с. 66 т. І).

Таким чином, первинні документи, складені при виконанні договору №30/11/2015, містять інформацію про зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, а також інформацію про вартість майнових прав, які були відчужені.

Стосовно доводів відповідача про те, що всі майнові права ТОВ "Будеволюція" отримало саме від ТОВ "Консультаційне бюро НТТ" відповідно до умов пунктів 3.4 договорів №17-07/12-01 та №17-07/12-02, а тому договір із ТОВ "Блек-Стоун" не мав реального характеру, суд дійшов висновку про їх необґрунтованість, оскільки вони спростовуються змістом договорів №17-07/12-01 та №17-07/12-02 та додаткових угод до даних договорів.

Як було зазначено вище, пунктами 3.4 договорів №17-07/12-02 та №17-07/12-01, з урахуванням додаткових угод №1 від 17 липня 2012 року, встановлено, що для забезпечення виконання ТОВ "Будеволюція" зобов'язань за цим договором, сторони підтверджують, що одночасно підписанням цього договору, ТОВ "Консультаційне бюро НТТ" передає ТОВ "Будеволюція" майнові права на всі об'єкти інвестування, які є наявними у ТОВ "Консультаційне бюро НТТ", станом на дату укладення цього договору, та не передані іншим особам відповідно, в тому числі, на підставі укладених в установленому порядку правочинів.

Отже, суд зазначає, що договори, з урахуванням додаткових угод, укладені позивачем із ТОВ "Консультаційне бюро НТТ" та ТОВ "Блек-Стоун" не суперечать за змістом один одному.

Відповідач також зазначав, що ТОВ "Блек-Стоун" не реєструвало у Єдиному реєстрі податкових накладних за період з 01 червня 2012 року по 28 лютого 2016 року податкових накладних щодо придбання майнових прав. При цьому, в акті перевірки вказано про те, що з метою з'ясування усіх обставин здійснення операцій між ТОВ "Будеволюція" та ТОВ "Блек-Стоун" до Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області відповідачем направлено запит щодо проведення зустрічної звірки. Однак, відповідач не надав доказів того, за результатами проведеної зустрічної звірки контролюючим органом виявлено порушення ТОВ "Блек-Стоун" податкового законодавства.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позову посилався на те, що з листа, отриманого від ПАТ "Аркада" встановив, що ТОВ "Блек-Стоун" не укладало з даним банком договори про участь у фонді фінансування будівництва.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю" фонд фінансування будівництва (далі - ФФБ) - кошти, передані управителю ФФБ в управління, які використані чи будуть використані управителем у майбутньому на умовах Правил фонду та договорів про участь у ФФБ.

У свою чергу управитель - фінансова установа, яка від свого імені діє в інтересах установників управління майном і здійснює управління залученими коштами згідно із законодавством, Правилами фонду та отримала в установленому порядку дозвіл/ліцензію.

Управитель фонду на праві довірчої власності здійснює управління фондом та для досягнення мети управління майном, визначеної установниками цього фонду, перераховує частину отриманих коштів на фінансування будівництва. Решта коштів залишається в управлінні управителя відповідно до Правил фонду. Вільні кошти на поточних рахунках фонду, які тимчасово не передані на фінансування будівництва, банк-управитель має право використовувати при здійсненні банківських операцій. При цьому банк-управитель несе відповідальність за їх збереження власними коштами. За перерахування коштів на фінансування будівництва управитель отримує винагороду (статті 7 та 21 названого Закону).

Статтею 4 Закону України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю" передбачено, що управителем може бути фінансова установа. Забудовником може бути особа, яка згідно із законодавством має право на виконання функцій замовника будівництва для спорудження об'єктів будівництва та уклала договір з управителем.

Дослідивши зміст договору №07/06/2012, укладеного між ТОВ "Консультаційне бюро НТТ" та ТОВ "Блек-Стоун", суд встановив, що предметом даного договору є діяльність сторін щодо організації спорудження окремих об'єктів, при цьому діяльність здійснюється без об'єднання вкладів, формування спільного майна, ведення окремого балансу, створення єдиного органу управління діяльністю. Умовами даного договору сторони не визначені як замовник будівництва та забудовник, а також ним не передбачено обов'язку укладати договір із ПАТ "Аркада" для здійснення фінансування будівництва за рахунок фондів фінансування будівництва та фондів операцій з нерухомістю.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про помилковість доводів відповідача про порушення ТОВ "Будеволюція" вимог податкового законодавства при здійсненні взаємовідносин із ТОВ "Блек-Стоун", тому висновки акта перевірки про заниження податку на додану вартість є помилковими, а збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість - протиправним.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС від 12 грудня 2016 року № є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ "Будеволюція" підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача належить присудити сплачену ним суму судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у місті Києві.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Будеволюція" задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у місті Києві від 12 грудня 2016 року №.

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будеволюція" понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 62 757,52 грн. (шістдесят дві тисячі сімсот п'ятдесят сім гривень п'ятдесят дві копійки) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у місті Києві.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будеволюція" (01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, буд. 34; ідентифікаційний код 34284328);

Головне управління ДФС у м. Києві (04655, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19; ідентифікаційний код 39439980).

Суддя В.А. Кузьменко