Справа № 2340/3530/18
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2018-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2018 року справа № 2340/3530/18 м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тимошенко В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні суду адміністративну справу за позовом депутата Смілянської міської ради 7 скликання ОСОБА_1 до міського голови міста Сміла ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_3 про визнання протиправним дій, визнання протиправними та скасування розпоряджень,

ВСТАНОВИВ:

04 вересня 2018 року до суду з позовною заявою звернувся депутата Смілянської міської ради 7 скликання ОСОБА_1 до міського голови міста Сміла ОСОБА_2 про визнання протиправним дій, визнання протиправними та скасування розпоряджень, в якій просить:

1) визнати протиправними (незаконними) дії міського голови м. Сміла ОСОБА_2 щодо призначення в.о. головного спеціаліста юридичного відділу Смілянської міської ради ОСОБА_3 на виконання обовязків першого заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради без дотримання законної процедури обрання Смілянською міською радою;

2) визнати протиправним та скасувати розпорядження міського голови міста Сміла №116-к від 23.07.2018 про призначення ОСОБА_3 в. о. головного спеціаліста юридичного відділу на виконання обовязків першого заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів влади;

3) визнати протиправним та скасувати розпорядження міського голови міста Сміла №123-к від 31.07.2018 про внесення змін до розпорядження від 23.07.2018 №116-к Про призначення в.о. першого заступника міського голови ОСОБА_3М..

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідачем протиправно призначено власним розпорядженням в.о. заступника міського голови ОСОБА_3, оскільки вказана посада є виборною, шляхом голосування відповідної ради. Крім того позивачем зазначено, що призначення ОСОБА_3 на зазначену посаду, шляхом переводу з посади в.о. головно спеціаліста юридичного відділу, є неправомірним, оскільки нормами чинного законодавства передбачено, що посадова особа місцевого самоврядування може бути переведена без конкурсу на нижчу або рівнозначну посаду. Натомість, посада заступника міського голови та головно спеціаліста юридичного відділу відносяться до різних категорій (6 та 5 відповідно), що виключає можливість переводу без дотримання конкурсних процедур. З урахуванням викладеного позивач просив задовольнити позов.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 06.09.2018, яка не оскаржена в апеляційному порядку та набрала законної сили, відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвалою від 10.09.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач у відзиві на позов, поданому до суду 27.09.2018 позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в їх задоволенні, вказував, що спірні розпорядження є актами індивідуальної дії і породжують правові наслідки виключно для ОСОБА_3, при цьому не зачіпаючи прав та інтересів позивача. Крім того, відповідач вказує, що ОСОБА_3 не є посадовою особою місцевого самоврядування, оскільки призначена на посаду виконуючого обовязки першого заступника міського голови до затвердження радою, не складала присяги, їй не встановлювався ранг тощо. Тому, просив відмовити у задоволенні позову.

На підставі ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає таке.

Суд встановив, що розпорядженням міського голови міста Сміла ОСОБА_2 від 23.07.2018 №116-к призначено ОСОБА_3 на виконання обовязків першого заступника міського голови за строковим трудовим договором до затвердження Смілянською міською радою.

Розпорядженням міського голови міста Сміла ОСОБА_2 від 31.07.2018 №123-к внесено зміни до вищевказаного розпорядження згідно з яким призначено ОСОБА_3 на виконання обовязків першого заступника міського голови по переводу.

Надаючи оцінку спірним рішенням в контексті позовних вимог, суд врахував таке.

Правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, визначає загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування визначені Законом України від 07.06.2001 №2493-ІІІ «Про службу в органах місцевого самоврядування» (далі Закон №2493-ІІІ).

На підставі ст.3 Закону №2493-ІІІ посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Згідно з абз.4 ч.1 ст.10 Закону №2493-ІІІ прийняття на службу в органи місцевого самоврядування на посади заступників сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради здійснюється шляхом затвердження відповідною радою.

Отже, призначення відповідачем оскаржуваними рішеннями ОСОБА_3 на посаду в.о. першого заступника міського голови здійснено з порушенням наведених норм без затвердження Смілянською міською радою.

Разом з тим, згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Право на судовий захист визначено ст. 5 КАС України, яка передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

У випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб ч. 3 ст. 6 КАС України.

Суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України ч. 4 ст. 6 КАС України.

Згідно з ч.2 ст.42 КАС України у справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Законне (необхідне, обов'язкове) процесуальне представництво виникає на підставі чинного законодавства і стосується органів та осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси осіб. До цих осіб належить Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, прокурор, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи.

Згідно зі ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування» органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.

Суд встановив, що позивач є депутатом Смілянської ради VІІ скликання, входить до складу органу місцевого самоврядування, але не є представником такого органу при зверненні до суду, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат місцевої ради, як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу зобов'язаний виражати і захищати інтереси відповідної територіальної громади та її частини - виборців свого виборчого округу, виконувати їх доручення в межах своїх повноважень, наданих законом, брати активну участь у здійсненні місцевого самоврядування.

За змістом ч. 1-3 ст.15 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат має право вимагати усунення порушення законності, тобто у разі виявлення порушення прав та законних інтересів громадян або інших порушень законності має право вимагати припинення порушень, а в необхідних випадках звернутися до відповідних місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб, а також до правоохоронних і контролюючих органів та їх керівників з вимогою вжити заходів щодо припинення порушень законності.

Депутат має право на депутатське звернення до керівників відповідних правоохоронних чи контролюючих органів, а місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, об'єднання громадян, керівники підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, до яких звернувся депутат місцевої ради, зобов'язані негайно вжити заходів до усунення порушення, а в разі необхідності - до притягнення винних до відповідальності з наступним інформуванням про це депутата місцевої ради.

В контексті викладеного й за змістом Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» питання звернення до суду щодо визнання незаконними актів місцевих органів виконавчої влади може бути вирішено на пленарних засіданнях відповідної ради.

Саме відповідні Ради, а не окремі депутати згідно зі ст. 10 ЗУ «Про місцеве самоврядування» є тими представницькими органами місцевого самоврядування, які представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами, а отже й наділені в силу Закону на звернення до суду з метою захисту порушених прав територіальної громади.

Слід зазначити, що цією нормою регламентовано право депутата місцевої ради порушувати питання про перевірку діяльності виконавчих органів ради, місцевих державних адміністрацій, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, брати участь у здійсненні контролю за виконанням рішень ради.

Право депутата на звернення до відповідних органів державної влади у випадку виявлення порушень законодавства України в даному випадку може бути реалізовано відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян».

Право захищати інтереси територіальної громади (або її окремих представників) в суді може бути реалізоване шляхом представництва. Така правова позиція міститься, зокрема, в постанові Верховного Суду від 01 березня 2018 року у справі № 911/2173/17, де зазначено, що відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» не вбачається, що депутат місцевої ради уповноважений представляти у судах інтереси такої ради, або інтереси утворених нею комісій, або інтереси виборців інакше, ніж поза відносинами представництва.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що вимогами ст. 24 ЗУ «Про статус депутатів місцевих рад» позивачу не надано право захищати в суді інтереси територіальної громади, оскільки вказана норма саме такого права не містить.

Суд також врахував, що рішенням Смілянської міської ради від 17.08.2018 №76-3/VII, участь у прийнятті якого приймав участь у т.ч. позивач, скасовано розпорядження міського голови, зокрема: №116-к від 23.07.2018 про призначення ОСОБА_3 в. о. головного спеціаліста юридичного відділу на виконання обовязків першого заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів влади; №123-к від 31.07.2018 про внесення змін до розпорядження від 23.07.2018 №116-к Про призначення в.о. першого заступника міського голови ОСОБА_3М..

Отже, позивач реалізував своє право на скасування спірних рішень, як депутат місцевої ради, шляхом голосування на сесії міської ради.

Крім того, розпорядженням виконавчого комітету Смілянської міської ради від 21.08.2018 №143р зупинено дію рішення Смілянської міської ради від 17.08.2018 №76-3/VII та включено його до порядку денного чергової сесії 7 скликання 30.08.2018 питання про повторний розгляд вказаного рішення.

Однак, відсутні докази підтвердження його 2/3 голосами Смілянської міської ради, як це передбачено, вимогами ч.4 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Щодо порушених прав позивача в наслідок прийняття спірних рішень, суд зазначає таке.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання тлумачення ч. 2 ст. 55 Конституції України (п. 1 резолютивної частини Рішення № 6-зп від 25 листопада 1997 року; п. 1 резолютивної частини Рішення № 9-зп від 25 грудня 1997 року; та п. 1 резолютивної частини Рішення №19-рп/2011 від 14 грудня 2011 року).

Так, у рішенні № 19-рп/2011 від 14 грудня 2011 року Конституційний Суд України зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст спрямованість діяльності держави (ч.2 ст.3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Отже, системне тлумачення ст. 55 Конституції України дозволяє дійти висновку, що ч. 2 цієї статті гарантує «кожному» захист «своїх прав», які були порушені органами державної влади, місцевого самоврядування, посадовими і службовими особами. Саме в такому значенні сформульовано ч. 3, 5 та 6 ст. 55 Конституції України.

Звертаючись до суду з адміністративним позовом та обґрунтовуючи свої вимоги, позивач не розмежовує порушені права територіальної громади міста Сміла та його права, як депутата Смілянської міської ради.

У Постанові Верховного Суду України від 23 травня 2017 року у справі № 800/541/16 суд підкреслив, що обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

З аналізу вищезазначених норм слідує, що під час розгляду справи позивач повинен довести, а суд встановити факти або обставини, які б свідчили про порушення індивідуально виражених прав чи інтересів позивача з боку відповідача, внаслідок прийняття оскаржуваних рішень.

Суд наголошує, що спірні рішення є актами індивідуальної дії, тобто створюють правові наслідки лише для конкретної особи - ОСОБА_3.

Позивач не є суб'єктом правовідносин, які склались в результаті прийняття оскаржуваних рішень відповідачем, відповідно і дане рішення не може порушувати прав, свобод чи інтересів позивача.

Отже, законами України депутати міських рад не наділені повноваженнями вимагати усунення порушення законності шляхом індивідуального звернення до суду з адміністративним позовом.

Згідно з ч.1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Врахувавши встановлені обставини та викладені норми законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову депутата Смілянської міської ради 7 скликання ОСОБА_1 відмовити повністю.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до суду апеляційної інстанції через Черкаський окружний адміністративний суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.П. Тимошенко