Справа № 813/2015/18
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2018-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/2015/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд,

у складі:

головуючого-судді Ланкевича А.З.,

секретар судового засідання Тур Т.О.,

за участі представників:

позивача Жолнович О.І.,

відповідача Гарасиміва В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Синтезгруп» до Вінницької митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови, зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про визначення коду товару від 12.04.2018 року №KT-UA-2018 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA401050/2018/00001;

- зобов'язати відповідача здійснити митне оформлення товарів за кодом УКТ ЗЕД , вказаному у графі 33 митної декларації №UA401050.2018.002710 від 10.04.2018 року, та з описом товару, наведеними у графі 31 зазначеної митної декларації.

Посилається на те, що у контролюючого органу були відсутні правові підстави для прийняття оскаржуваних рішення про визначення коду товару та картки відмови в прийнятті митної декларації, оскільки не визначивши всіх необхідних характеристик згідно УКТ ЗЕД ввезеного ТОВ «Синтезгруп» товару, відповідач змінив код за УКТ ЗЕД товару з коду 0 на код і зазначив, що даний товар повинен класифікуватися у товарній позиції 2710. При цьому звернула увагу, що обставини, за яких орган доходів і зборів зобов'язаний самостійно визначати код товару, є чітко визначеними. В той же час, відповідачем не наведено в рішенні які саме правила класифікації були порушені під час митного оформлення товарів, а зроблено лише посилання на те, чим керувалися посадові особи митниці ДФС під час прийняття такого. Наведене, на думку позивача, свідчить про те, що відповідач вирішив самостійно класифікувати товари, не маючи на те законних підстав. Також, посилаючись на ч.5 ст.69 Митного кодексу України, зазначила, що, ініціюючи проведення процедури взяття проб (зразків) товару з подальшим дослідженням їх експертним підрозділом - Департаментом податкових та митних експертиз Державної фіскальної служби України, відповідач не обґрунтував питання щодо суті суперечностей у тлумаченні положень УКТ ЗЕД, які начебто виникли при застосуванні їх до характеристик товару «нафта сира з фракційним складом» та стали підставою для прийняття спірного рішення. Таким чином, контролюючий орган без достовірних даних здійснив віднесення імпортованого товару до товарної позиції 2710, що є необґрунтованим та неправомірним. Наведене і зумовило позивача звернутись до суду за судовим захистом.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених в обґрунтуваннях позовної заяви та наданих суду поясненнях, просила позов задовольнити повністю.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що з метою визначення характеристик, необхідних для ідентифікації товару та подальшої його класифікації та визначення вартості, 22.02.2018 року на митному посту «Гайсин» Вінницької митниці ДФС були відібрані проби (зразки) для подальшого проведення їх експертного дослідження Департаментом податкових та митних експертиз Державної фіскальної служби України. Попри це, відповідач звертався до позивача із запитом про необхідність надання додаткової інформації щодо товару (нормативно-технічні документи на товар, паспорт родовища, технологія виготовлення тощо), однак декларант зазначені документи не надав. З урахуванням результатів досліджень, наданих у висновку Департаменту податкових та митних експертиз Державної фіскальної служби України, відповідач дійшов висновку, що проба товару за хімічним і фракційним складом відповідає термінам «нафта або нафтопродукти, одержані з бітумінозних порід (мінералів)» та «середні дистиляти», які визначені у примітці 2 та додатковій примітці 2 (с) до товарної групи 27, що слугувало підставою класифікувати товар у товарній позиції 2710. У зв'язку із цим, Вінницькою митницею ДФС прийнято оспорюване рішення про визначення коду товару від 12.04.2018 року №KT-UA-2018 щодо класифікації товару, задекларованого як «нафта сира ... виробництва ТОВ «Еврика Олеум», родовище Култук (KZ)...», згідно з яким зазначений товар, задекларований у товарній позиції 2709, було ідентифіковано як «нафтопродукт (середній дистилят) для специфічних процесів переробки» та класифіковано за кодом згідно УКТ ЗЕД . Рішення було прийнято з урахуванням висновку Департаменту податкових та митних експертиз Державної фіскальної служби України від 12.03.2018 року №106 та з дотриманням вимог УКТ ЗЕД. А тому, покликаючись на правомірність спірних рішення про визначення коду товару та картки відмови в прийнятті митної декларації та наявність підстав для їх прийняття, вважає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив, просить відмовити в його задоволенні, посилається на підстави, викладені у відзиві на позовну заяву та наданих суду поясненнях.

Ухвалою судді від 18.05.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 06.06.2018 року.

У зв'язку із перебуванням судді у відрядженні, підготовче засідання, призначене на 06.06.2018 року, перенесено на 13.06.2018 року.

13.06.2018 року суд ухвалив відкласти підготовче засідання на 25.06.2018 року, у зв'язку із надходженням клопотання представника відповідача.

25.06.2018 року суд ухвалив відкласти підготовче засідання на 10.07.2018 року, у зв'язку із необхідністю подання сторонами додаткових доказів та здійснення інших дій, необхідних для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

У зв'язку із перебуванням судді на лікарняному, підготовче засідання, призначене на 10.07.2018 року, перенесено на 18.07.2018 року.

Ухвалою суду від 18.07.2018 року призначено у справі судову товарознавчу експертизу та зупинено провадження у справі до одержання її результатів.

Ухвалою суду від 24.09.2018 року поновлено провадження у справі, підготовче засідання призначено на 03.10.2018 року.

03.10.2018 року суд ухвалив відкласти підготовче засідання на 18.10.2018 року, у зв'язку із надходженням клопотання представника відповідача.

Ухвалою судді від 18.10.2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті на 31.10.2018 року.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Між ТОВ «Синтезгруп» (покупець) і компанією «AROIL Limited» (продавець) укладено зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товару №03/AR-SIN від 29.12.2017 року, відповідно до умов якого ТОВ «Синтезгруп» купило у компанії «AROIL Limited» десять тисяч метричних тонн товарної нафти. На виконання договору, постачальником було відправлено для ТОВ «Синтезгруп» 78312,00 кг обумовленого товару.

Згідно митної декларації відправника товару №50517/300188/2000103 від 30.01.2018 року відвантажено товар «нафта сира» ЕТСНГ-201005ГНГ 27090090.

09.02.2018 року, відповідно до попередньої митної декларації №UA401050/2018/001030, здійснено пропуск на митну територію України в зону діяльності Вінницької митниці ДФС вантажу «нафта сира» за кодом згідно з УКТ ЗЕД .

22.02.2018 року за ЕМД типу ІМ 40 ДЕ №401050000/2018/001384 декларантом товариства заявлено до митного оформлення товар «нафта сира з фракційним складом: температура початку кипіння складає 37 град. С, t відгону 5 об.%, град. С - 56; t відгону 10 об.%, град. С - 64; t відгону 50 об.%, град. С - 120; t відгону 90 об.%, град. С - 331. Температура кінця кипіння - 347 град. С, при температурі 210 град. С переганяється 76 об.%, при 250 град. С переганяється 81 об.%, при температурі 350 град. С переганяється 0 об.%. Залишок після перегонки - 4 об.%, втрати - 2 об.%. Температура спалаху в закритому тиглі нижче 0 град. С. масова частка води та масова частка механічних домішок не виявлено. Масова частка сірки - 0,1292 мас%, густина при t 15 град. С - 758,1 кг/м3, густина при t 20 град. С - 754,0 кг/м3, масова концентрація хлористих солей - 0,56 мг/дм3, тиск насичених парів - 46,83 кПа».

У зв'язку із спрацюванням системи управління ризиками (далі - СУР), код ризику 905-3 «взяття проб (зразків) товарів для проведення досліджень (аналізу, експертизи) з метою встановлення характеристик, визначальних для класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД, встановити відношення проби до легких, середніх, тяжких дистилятів», Вінницькою митницею ДФС прийнято рішення про проведення лабораторного дослідження в Департаменту податкових та митних експертиз Державної фіскальної служби України (далі - ДПМЕ ДФС України).

22.02.2018 року були відібрані проби (зразки) товару для подальшого проведення митної експертизи, про що складено відповідний акт.

За результатами досліджень Управлінням експертиз та досліджень хімічної та промислової продукції ДПМЕ ДФС України складено висновок від 12.03.2018 року №106, згідно якого пробу товару ідентифіковано як непрозору рідину коричневого кольору із запахом нафтопродуктів, яка за хімічним складом являє собою суміш аліфатичних вуглеводнів з вмістом інших добавок/домішок (в тому числі ароматичні вуглеводні, тощо). Фракційний склад товару наведено у таблиці підп.11.3 п.11 висновку. Результати, отримані в ході дослідження проби товару, не суперечать інформації, зазначеній у графі 31 митної декларації №401050000/2018/001384 від 22.02.2018 року, в частині: фракційного складу (фізико-хімічний) товару, вмісту сірки, тиску насичених парів (п.12 висновку).

Також, у доповненні до висновку вказано, що згідно пояснень УКТ ЗЕД до 27 групи та товарної позиції 2709 відсутні визначення терміну «нафта сира» та відсутні фізико-хімічні характеристики, що дозволяють однозначно ідентифікувати даний продукт саме як «нафта сира».

03.04.2018 року, за результатами отриманого висновку ДПМЕ ДФС України від 12.03.2018 року №106 та ст.69 Митного кодексу України, з метою відповідності інформації товару «нафта сира» позивач направив на адресу відповідача наступні документи:

- акт державної реєстрації контракту на проведення операцій по надровикористанню, реєстраційний номер 192 від 24.06.1998 року;

- контракт на проведення розвідки і видобутку вуглеводневої сировини на нафтовому родовищі Култук в Бейнеуському районі Мангистауської області Республіки Казахстан у відповідності до ліцензії серії МГ №1006 (нафта) від 08.12.1997 року між Державним комітетом Республіки Казахстан по інвестиціям (компетентний орган) і ЗАТ «Мунай» (Підрядник);

- додатки №№9, 12 до контракту 192 від 24.06.1998 року, реєстраційні номери №4110-УВС-МЭ від 24.02.2015 року, №4513-УКС-МЭ від 29.09.2017 року;

- технологічну схему переробки нафтопродуктів №15 від 19.03.2018 року;

- митну декларацію країни відправлення №50517/300118/2000103 від 30.01.2018 року;

- сертифікат походження товару №KZ UA 8 106 00109 від 29.01.2018 року.

10.04.2018 року декларантом ТОВ «Синтезгруп» подано до Вінницької митниці ДФС нову митну декларацію №401050000/2018/2710 (режим ІМ 40 ДТ), згідно якої до митного оформлення було заявлено товар «нафта сира з фракційним складом (за результатами дослідження): температура початку кипіння складає 37 град.С, t відгону 5 об.%, град.С-56; t відгону 10 об.%, град.С-64; t відгону 50 об.%, град.С-120; t відгону 90 об.%, град.С-331. Температура кінця кипіння-347 град.С, при температурі 210 гр.С переганяється 76 об.%, при 250 град.С переганяється 81 об.%, при температурі 350 град.С переганяється 0 об.%. Залишок після перегонки-4 об.%, втрати-2 об.%. Температура спалаху в закритому тиглі нижче 0 град.С. Масова частка води та масова частка механічних домішок-не виявлено. Масова частка сірки-0,1292 мас%, густина при t 15 град.С-758,1 кг/м3, густина при t 20 град.С-754,0кг/м3, масова концентрація хлористих солей-0,56мг/дм3, тиск насичених парів-46,83 кПа. Вага нетто SGS-55186,00 кг, вагою RWB GOST-55112 кг. Призначення-для подальшої промислової переробки. Торговельна марка: Эврика Олеум Виробник: ТОО «Эврика Олеум», родовище-Култук в Бейнеуском р-не, Мангистауской обл. Країна виробництва: KZ (Казахстан).

В графі 33 митної декларації декларантом заявлено код даного товару згідно з УКТ ЗЕД - 0.

До декларації були додані наступні документи (графа 44 МД):

- паспорт якості товару №1 від 30.01.2018 року;

- контракт №03/AR-SIN від 29.12.2017 року;

- додаток №1 до контракту №03/AR-SIN від 29.12.2017 року;

- інвойс №17/0702-18 від 07.02.2018 року;

- експертна накладна №0919489 від 31.01.2018 року;

- протокол випробувань SGS №3002645 від 05.02.2018 року;

- звіт про завантаження SGS №3002645 від 05.02.2018 року;

- декларація країни відправлення №50517/300118/2000103 від 30.01.2018 року;

- контракт № BD0111 від 01.11.2017 року.

12.04.2018 року прийнято рішення про визначення коду товару №КТ-UA-2018, згідно якого змінено код за УКТ ЗЕД товару «нафта сира» з коду товару 0 на код за УКТ ЗЕД - та встановлено новий опис товару, а саме: «нафтопродукт (середній дистилят) з комерційною назвою «нафта сира», що являє собою непрозору рідину коричневого кольору із запахом нафтопродуктів, яка за хімічним складом являє собою суміш аліфатичних вуглеводнів з вмістом інших добавок/домішок (в тому числі ароматичні вуглеводні, тощо). Фракційний склад: температура початку кипіння складає 37 град.С, t відгону 5 об.%, град.С-56; t відгону 10 об.%, град.С-64; t відгону 50 об.%, град.С-120; t відгону 90 об.%, град.С-331. Температура кінця кипіння-347 град.С, при температурі 210 гр.С переганяється 76 об.%, при 250 град.С переганяється 81 об.%, при температурі 350 град.С переганяється 0 об.%. Залишок після перегонки-4об.%, втрати-2об.%. Температура спалаху в закритому тиглі нижче 0 град.С. Масова частка води та масова частка механічних домішок-не виявлено. Масова частка сірки-0,1292 мас%, густина при t 15 град.С-758,1 кг/м3, густина при t 20 град.С-754,0 кг/м3, масова концентрація хлористих солей-0,56 мг/дм3, тиск насичених парів-46,83 кПа. Вага нетто SGS-55186,00 кг, вагою RWB GOST-55112 кг» і зазначено, що даний товар повинен класифікуватися у товарній позиції 2710 за кодом УКТ ЗЕД (призначення для промислової переробки. Торговельна марка: Эврика Олеум Виробник: ТОО «Эврика Олеум», родовище-Култук в Бейнеуском р-не, Мангистауской обл. Країна виробництва: KZ).

Вказане рішення, як зазначено у ньому, прийнято на підставі:

- Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності;

- Основних правил інтерпретації №№1 та 6, затверджених Законом України «Про митний тариф України» від 19.09.2013 року №584-VII;

- Примітки до групи 27, пояснень до товарних позицій 2709, 2710 УКТ ЗЕД;

- Наказу МФУ від 30.05.2012 року №650;

- Висновків ДПМЕ ДФС України від 12.03.2018 року №106 (лист від 12.03.2018 року №1476/7/94-94-57-01-02);

- листа ДПМЕ ДФС України від 11.04.2018 року №2295/7/94-94-57-01-02;

- листа підприємства від 03.04.2018 року №16 та додатків до нього.

Крім того, відповідачем складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України №UA 401050/2018/00001.

ТОВ «Синтезгруп» було скеровано до Вінницької митниці ДФС скаргу на рішення про визначення коду товару, однак у скасуванні рішення було відмовлено, згідно листа відповідача №2155/8/02-80-19-02 від 27.04.2018 року.

Не погоджуючись з вказаними рішенням про визначення коду товару та карткою відмови, вважаючи їх надуманими і такими, що суперечать поданим декларантом документам та нормам чинного законодавства, позивач звернувся до суду з даним позовом про їх скасування. Відтак, спір у цій справі виник з приводу правильності заявленого декларантом позивача у графі 33 митної декларації №UA401050/2018/002710 від 10.04.2018 року коду товару згідно УКТ ЗЕД.

Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст.69 Митного Кодексу України, товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

На вимогу посадової особи органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов'язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.

У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари.

Під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Згідно ч.7 ст.69 Митного Кодексу України, рішення органів доходів і зборів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов'язковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку. У разі незгоди з рішенням органу доходів і зборів щодо класифікації товару декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити це рішення до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду

Із наведених положень слідує, що: класифікацію товарів за УКТ ЗЕД здійснює декларант; орган доходів і зборів здійснює контроль за такою класифікацією; орган доходів і зборів може самостійно визначити код задекларованого товару лише у тому разі, коли виявить порушення правил класифікації з боку декларанта.

Класифікація товару здійснюється відповідно до вимог Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, приміток, додаткових приміток до груп товарів, передбачених Законом України «Про Митний тариф України», Пояснень до УКТ ЗЕД, рішень Комітету з Гармонізованої системи опису та кодування товарів Всесвітньої митної організації, методичних рекомендацій щодо класифікації окремих товарів згідно з вимогами УКТ ЗЕД, розроблених центральним органом виконавчої влади у сфері митної справи.

Аналіз наведених правових актів засвідчує, що вони чітко та ясно регулюють правила визначення коду товару. Відповідно, чіткими та ясними є ознаки діянь, які можуть кваліфікуватися як порушення таких правил. Ці ознаки не залишають місця для адміністративного розсуду при вирішенні органом доходів і зборів питання, чи допустив декларант порушення правил класифікації товару. Отже, обставини, за яких орган доходів і зборів зобов'язаний самостійно визначити код товару, є чіткими та ясними.

Проте відповідачем не наведено в оскаржуваному рішенні які саме правила класифікації були порушені товариством під час митного оформлення товарів, а зроблено лише посилання на те, чим керувалися посадові особи митниці ДФС під час винесення такого рішення.

Матеріали справи свідчать про те, що винесенню рішення передувала процедура взяття проб (зразків) товару з подальшим дослідженням їх експертним підрозділом ДПМЕ ДФС України. Втім, відповідно до ч.5 ст.69 Митного кодексу України, така процедура можлива у складному випадку класифікації товару, коли «виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо».

Відповідно до п.3 розділу І Порядку роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, затверджено наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року №650; далі - Порядок роботи відділу митних платежів), контроль правильності класифікації товарів - це перевірка правильності опису товару та відповідного йому коду в митній декларації вимогам Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД під час проведення процедур його митного контролю та митного оформлення.

Згідно з Порядком роботи відділу митних платежів, декларант або уповноважена ним особа класифікує товари згідно з УКТ ЗЕД при їх декларуванні відповідно до статті 69 Митного кодексу України, а посадові особи митного поста здійснюють контроль правильності класифікації товарів під час проведення митних формальностей при митному оформленні товарів (п.п.1, 2 розділу ІІІ).

Контроль правильності класифікації товарів здійснюється, зокрема, шляхом перевірки відповідності відомостей про товар та код товару згідно з УКТ ЗЕД, заявлених у митній декларації, відомостям про товар (найменування, опис, визначальні характеристики для класифікації товарів тощо), зазначеним у наданих для митного контролю документах, шляхом перевірки дотримання вимог Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД з урахуванням Пояснень до УКТ ЗЕД, рекомендацій, розроблених центральним органом виконавчої влади у сфері митної справи відповідно до вимог ст.68 Митного кодексу України (п.4 розділу ІІІ Порядку роботи відділу митних платежів).

Частинами 1, 2 ст.356 Митного кодексу України визначено, що взяття проб (зразків) товарів здійснюється посадовими особами органу доходів і зборів в рамках процедур митного контролю та митного оформлення з метою встановлення характеристик, визначальних для, зокрема, класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД.

Взяття проб (зразків) товарів проводиться уповноваженими посадовими особами органу доходів і зборів на підставі вмотивованого письмового рішення керівника цього органу доходів і зборів або особи, яка виконує його обов'язки.

Декларанти або уповноважені ними особи мають право бути присутніми під час взяття проб (зразків) товарів посадовими особами органу доходів і зборів та інших державних органів (ч.7 ст.356 Митного кодексу України).

Про взяття проб (зразків) товарів складається акт за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (ч.17 ст.356 Митного кодексу України).

Однак, в порушення вказаних вимог, Вінницькою митницею ДФС до матеріалів справи не надано вмотивованого письмового рішення керівника органу доходів і зборів або особи, яка виконує його обов'язки, про відбір проб (зразків).

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2012 року №467 затверджено вичерпний перелік підстав, за наявності яких може проводитись огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення органами доходів і зборів України

Втім, відповідачем не доведено і документально не підтверджено існування хоча б однієї з підстав, визначених цією постановою, для проведення огляду імпортованих товарів.

Поряд з цим, як видно зі змісту висновку Управління експертиз та досліджень хімічної та промислової продукції ДПМЕ ДФС України від 12.03.2018 року №106, в якості підстави направлення запиту до ДПМЕ ДФС України відповідачем зазначено «спрацювання АСАУР, профіль ризику 905-3» (п.8 Висновку).

Втім, суд не враховує вказане як належну підставу, оскільки відповідачем на підтвердження цих обставин не надано: 1) інформації про вид ризику, форму митного контролю, що передбачені Порядком здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затвердженим наказом Мінфіну України від 31.07.2015 року №684; 2) доказів прийняття рішення про проведення огляду за результатами спрацювання ризиків.

Суд звертає увагу, що генерування коду митної формальності « 905-3» автоматизованою системою аналізу та управління ризиками (далі - АСАУР) не може бути законною підставою направлення запиту. АСАУР є програмним модулем та інструментом автоматизованого формування переліку митних формальностей із застосуванням елементів випадкового відбору. Ця система не призначена для оцінювання правильності проведеної декларантом класифікаційної роботи, а рішення про доцільність виконання кожної митної формальності приймається посадовою особою митниці (у кожному конкретному випадку).

Таким чином, ініціюючи проведення досліджень, відповідач не обґрунтував питання щодо суті суперечностей у тлумаченні положень УКТ ЗЕД, які начебто виникли при застосуванні їх до характеристик заявленого позивачем товару «нафта сира з фракційним складом» та стали підставою для прийняття спірного рішення.

Зважаючи на викладене, суд приходить висновку про те, що Вінницькою митницею ДФС не наведено підстав для проведення митного огляду та відбору проб спірного товару позивача, як і не надано документального підтвердження наявності та законності прийняття рішення про відбір проб (зразків) відповідно до положень ст.356 Митного кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 23.05.2012 року №467.

Щодо правильності заявленого декларантом товариства коду товару 0 згідно із УКТ ЗЕД, суд враховує таке.

Відповідно до ч.ч.2-4 ст.67 Митного кодексу України, в УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів.

Для докладнішої товарної класифікації використовуються сьомий, восьмий, дев'ятий та десятий знаки цифрового коду.

Структура десятизнакового цифрового кодового позначення товарів в УКТ ЗЕД включає код групи (перші два знаки), товарної позиції (перші чотири знаки), товарної підпозиції (перші шість знаків), товарної категорії (перші вісім знаків), товарної підкатегорії (десять знаків).

Згідно розділу V Закону України від 19.09.2013 року №584-VII «Про митний тариф України» (далі - Закон №584-VII) «Мінеральні продукти» в групу 27 включено «Палива мінеральні; нафта і продукти її перегонки; бітумінозні речовини; воски мінеральні».

У відповідності до Пояснень до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, затверджених наказом Державної фіскальної служби України №401 від 09.06.2015 року, до товарної позиції 2709 включаються: сира нафта, а також сира нафта, одержана з бітумінозних порід (мінералів), наприклад, із сланців, вапнякових порід, пісковиків, тобто природні продукти, незалежно від їхнього складу, одержані зі звичайних чи конденсатних покладів нафти або шляхом деструктивної перегонки бітумінозних мінералів.

Товарна підпозиція 2709 00 охоплює тільки продукти, які мають властивості, характерні для сирої нафти або нафтопродуктів різноманітного походження (наприклад, питому густину, криву перегонки, вміст сірки, температуру застигання, в'язкість).

Натомість, у поясненнях до товарної позиції 2710 (нафта або нафтопродукти, одержані з бітумних порід (мінералів), крім сирих) зазначено, що до першої частини «Первинні продукти» цієї товарної позиції включаються такі продукти, що піддавалися будь-якому обробленню, крім оброблень, що визначені до товарної позиції 2709.

Згідно приміток до товарної позиції 2710 термін «нафта або нафтопродукти, одержані з бітумних порід (мінералів)» означає не тільки нафту та нафтопродукти, одержані з бітумних порід, але і аналогічні продукти, а також продукти, що містять передусім змішані ненасичені вуглеводні. Ці продукти можуть бути одержані будь-яким способом за умови, що маса неароматичних складових частин перевищує масу ароматичних.

Отже, у категорію 2709 включається сирі нафтопродукти, щодо яких не здійснювалося будь-яке значне оброблення, а у групу 2710 включаються нафтопродукти, які піддавалися будь-якому обробленню, крім оброблень, що визначені в поясненні до товарної позиції 2709.

Тобто визначальною характеристикою товару для віднесення його до товарної позиції 2709 за кодом згідно з УКТ ЗЕД є належність товару до сирого нафтопродукту.

На підтвердження коду класифікації товару, видобутого як сирий нафтопродукт, позивач надавав відповідачу (згідно листа від 03.04.2018 року №16) наступні документи, а саме: акт державної реєстрації контракту на проведення операцій по надровикористанню №192 від 24.06.1998 року; контракт на проведення розвідки і видобутку вуглеводневої сировини на нафтовому родовищі Култук в Бейнеуському районі Мангистауської області Республіки Казахстан у відповідності до ліцензії серії МГ №1006 (нафта) від 08.12.1997 року між Державним комітетом Республіки Казахстан по інвестиціям (компетентний орган) і ЗАТ «Мунай» (Підрядник); паспорт родовища №15464; контракт №03/AR-SIN; сертифікат походження товару; паспорт якості №53; митну декларацію відправлення.

Окремо, листом від 19.03.2018 року №15, товариством надано технологічну схему подальшої переробки нафтопродукту, який ввозиться на митну територію України (у формі довідки).

У висновку ДПМЕ ДФС України від 12.03.2018 року №106 вказано, що результати, отримані в ході дослідження проби товару, не суперечать інформації, зазначеній у графі 31 митної декларації №401050000/2018/001384 від 22.02.2018 року, в частині: фракційного складу (фізико-хімічний) товару, вмісту сірки, тиску насичених парів. В подальшому, у доповненні висловлено лише неможливість чітко класифікувати товар. Разом з тим, не класифіковано його також і як нафтопродукт (середній дистилят).

На підтвердження заявленого коду товару 0 згідно із УКТ ЗЕД позивачем також надавались: протокол випробувань №52-18, проведених випробувальною лабораторією ПП «Захід-Інос»; супровідний лист ПП «Захід-Інос» від 22.06.2018 року, відповідно до якого випробувані ними зразки нафти відповідають вимогам ГОСТ 9965-76 як нафта з масовою часткою сірки 0,13% (клас 1), густиною 755,3 кг/мі (тип 1), концентрацією хлористих солей 12,6 мг/дмі, масовою часткою води 0,03% (група 1) і маркуванням 1.1.1.; паспорт якості №38, виданий випробувальним центром паливно-мастильних матеріалів (ТОВ «ВЦ ПММ»), та експертний висновок Київської торгово-промислової палати №К-823 від 18.06.2018 року, відповідно до якого наданий зразок нафти відповідає коду товару за УКТ ЗЕД - - «нафта або нафтопродукти сирі, одержані з бітумінозних порід мінералів: - інші.

З метою об'єктивного з'ясування всіх обставин у справі, суд ухвалою від 18.07.2018 року призначив судову товарознавчу експертизу, поставивши на вирішення експертів наступне питання: «Яким характеристикам відповідає товарна нафта, придбана ТОВ «Синтезгруп» відповідно до Зовнішньоекономічного договору (контракту) купівлі-продажу товару №03/AR-SIN від 29.12.2017 року, згідно з УКТ ЗЕД та до якої групи товарів вона може бути віднесена?».

Згідно висновку експерта №361/18 за результатами проведення судової товарознавчої експертизи (а.с.212-231), складеного 06.09.2018 року Науково-дослідним Інститутом судових експертиз та права, товарна нафта, придбана ТОВ «Синтезгруп» відповідно до Зовнішньоекономічного договору (контракту) купівлі-продажу товару №03/AR-SIN від 29.12.2017 року, згідно з УКТ ЗЕД, відповідає характеристикам коду « » - інші, що відноситься до групи 27 «Палива мінеральні; нафта і продукти її перегонки; бітумінозні речовини; воски мінеральні».

Оцінюючи згадані документи - в сукупності та кожен зокрема - суд вважає, що такі дають підстави для висновку, що митне оформлення здійснювалося саме на товар «сира нафта» і його класифікація обґрунтовано здійснена саме за кодом згідно із УКТ ЗЕД.

Однак без достатніх на те правових підстав, у зв'язку із неможливістю здійснення ідентифікації товару митними органами ДФС, у т.ч. неможливістю визначення коду за УКТ ЗЕД, який було заявлено декларантом та подано до митного оформлення, Вінницькою митницею ДФС здійснено зміну коду товару на .

При цьому, ключові характеристики класифікаційної ознаки товару, які дозволили митниці змінити код товару з на у графі 31 митної декларації, залишилися відповідачем не названими; ані висновок ДПМЕ ДФС України від 12.03.2018 року №106, ані спірне рішення про визначення коду товару від 12.04.2018 року №KT-UA-2018, такої інформації не містять. Не спростовано вказаного і в судовому засіданні.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини, яку він висловив у п.53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом». На думку суду, жодних вагомих, чітких та узгоджених доказів, які б вказували на правомірність та обґрунтованість спірних рішень відповідач не подав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи встановлені обставини справи, а також правове регулювання спірних правовідносин, суд вважає, що позивач здійснив декларування (визначив код УКТ ЗЕД) імпортованих товарів у відповідності до вимог митного законодавства, натомість контролюючий орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що товариством при декларуванні невірно визначено код УКТ ЗЕД.

За таких обставин, суд приходить висновку, що спірні рішення про визначення коду товару від 12.04.2018 року №KT-UA-2018 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA401050/2018/00001 не відповідають критеріям, визначеним у ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, а відтак порушують права та законні інтереси позивача, які підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправними та скасування таких рішень.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання Вінницьку митницю ДФС здійснити митне оформлення товарів за кодом УКТ ЗЕД , вказаному у графі 33 митної декларації №UA401050.2018.002710 від 10.04.2018 року, та з описом товару, наведеними у графі 31 зазначеної митної декларації, суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Тому, з огляду на викладене, суд вважає, що в даному випадку ефективним способом захисту порушених прав, свобод чи інтересів позивача буде зобов'язання відповідача здійснити митне оформлення товарів з урахуванням наданої у рішенні правової оцінки суду щодо підстав скасування рішення про визначення коду товару від 12.04.2018 року №KT-UA-2018 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA401050/2018/00001.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Що стосується вимог позивача про компенсацію здійснених ним судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати: на професійну правничу допомогу; пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч.1, 4, 7 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд встановив, що між ТОВ «Синтезгруп» та адвокатом Жолнович О.І. укладено договір від 20.04.2018 року про надання правової допомоги. Зі змісту п.п.4.1, 4.2 вказаного договору вбачається, що гонорар адвоката погоджується за взаємною угодою сторін. Кожна надана послуга оформляється актом виконаних робіт.

Так, в матеріалах справи міститься акт передачі-приймання наданих послуг від 31.10.2018 року за договором про надання правової допомоги (т.2, а.с.2), згідно якого розмір витрат на правничу допомогу становить 15700,00 грн.

Окрім витрат на професійну правничу допомогу, позивач поніс витрати на проведення досліджень, зокрема, відповідно до договору №47/06-18 від 12.06.2018 року з ТОВ «Палтех» для підготовки паспорту якості №38 та висновку ТПП було оплачено послуги на суму 5000,00 грн. Відповідно до акта надання послуг №29 від 14.06.2018 року з ПП «Захід-Інос», за проведені лабораторні дослідження сплачено 2967,02 грн.

Вказане підтверджується платіжними дорученнями №822 від 05.06.2018 року, №828 від 15.06.2018 року та актами надання послуг №29 від 14.06.2018 року, №100 від 23.06.2018 року (т.1, а.с.190, 193).

Щодо витрат, пов'язаних з проведенням судової експертизи.

Згідно ч.5 ст.137 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Документальним підтвердженням здійснення витрат на проведення судової товарознавчої експертизи, є платіжне доручення №864 від 28.08.2018 року, згідно якого позивач сплатив 26884,00 грн.

Окрім того, стягненню підлягає також 3524,00 грн судового збору, сплаченого згідно квитанцій від 14.05.2018 року №0.0..1 та від 18.05.2018 року №ПН573.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, загальна сума судових витрат, яку належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці ДФС, складає 54075,02 грн, в т.ч. судовий збір, сплачений за подання цього позову, в сумі 3524,00 грн та витрати, пов'язані з розглядом справи, в розмірі 50551,02 грн, а саме: 15700,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, 26884,00 грн витрат, пов'язаних з проведенням експертиз, 5000,00 грн витрат для підготовки паспорту якості №38 та висновку ТПП та 2967,02 грн за проведені лабораторні дослідження.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295, підп.15 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Вінницької митниці ДФС про визначення коду товару від 12.04.2018 року №KT-UA-2018.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA401050/2018/00001.

Зобов'язати Вінницьку митницю ДФС здійснити митне оформлення товарів з урахуванням наданої у рішенні правової оцінки суду щодо підстав скасування рішення про визначення коду товару від 12.04.2018 року №KT-UA-2018 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA401050/2018/00001.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці ДФС (місцезнаходження: вул.Лебединського, 7, м.Вінниця, 21034; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Синтезгруп» (місцезнаходження: вул.Садова, 6, с.Лисятичі, Стрийський район, Львівська область, 82421; ) судові витрати в сумі 54075 (п'ятдесят чотири тисячі сімдесят п'ять) гривень 02 копійки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення суду буде складено до 12.11.2018 року.

Суддя Ланкевич А.З.

Оригінал повного тексту судового рішення складено в одному примірнику 09.11.2018 року.