Справа № 1640/3453/18
Суддя: О.В. Гіглава
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року м. ПолтаваСправа № 1640/3453/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Гіглави О.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

01 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про зобов'язання Полтавське ОУПФУ провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з пенсії її чоловіка ОСОБА_2 у розмірі 11037,33 грн, отримуваної ним на день смерті, та призначити їй пенсію в зв'язку з втратою годувальника ОСОБА_2 із отримуваної ним на день смерті пенсії в сумі 11037,33 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що останні 12 років вона ніде не працювала і здійснювала догляд за своїм чоловіком ОСОБА_2 З 09.12.2008 за рішенням суду позивач визнана опікуном ОСОБА_2 в зв'язку з його недієздатністю. Останній був її годувальником і вона знаходилася на його утриманні. На день смерті свого чоловіка позивач досягла пенсійного віку, згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" їй призначена пенсія в сумі 1704,20 грн. Після смерті ОСОБА_2 позивач звернулася до відповідача з приводу переведення її з пенсії за віком на пенсію у зв'язку з втратою годувальника. Пенсійний орган відмовив у такому переведенні, посилаючись на недоцільність, оскільки пенсія у зв'язку з втратою годувальника ОСОБА_1 після переведення складатиме 1452,00 грн та буде меншою від розміру її теперішньої пенсії. Разом з тим, позивач вважає відмову у переведенні необґрунтованою, оскільки пенсія її чоловіка на момент смерті становила 11037,33 грн, відтак 50% пенсії по втраті годувальника для неї має становити близько 5518,67 грн.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08.10.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

24.10.2018 до суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1, посилаючись на те, що розмір пенсії у разі втрати годувальника у спірному випадку має розраховуватися у 50 відсотковому відношенні до пенсії за віком померлого годувальника, а не до його пенсії, обчисленої виходячи з розміру його грошового забезпечення та призначеної при звільненні з військової служби за вислугу років, як колишньому працівнику авіації і льотного складу /а.с. 18-19/.

Відповідно до приписів статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), зокрема, справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Cправи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

Відповідно до свідоцтва про одруження НОМЕР_2 від 14.06.2000 ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 /а.с. 8/.

Згідно довідки МСЕК №1 від 06.06.2008 ОСОБА_2 призначено І групу інвалідності безстроково /а.с. 10/.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 09.12.2008 у справі №2-о-148/08р. заяву ОСОБА_1 про визнання недієздатним ОСОБА_2 та призначення опікуна задоволено; визнано громадянина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 недієздатним; призначено ОСОБА_1 опікуном над недієздатним чоловіком ОСОБА_2 /а.с. 9/.

Станом на лютий 2018 року ОСОБА_2 перебував на обліку в пенсійному органі та отримував пенсію за вислугою років як колишній працівник авіації і льотного складу в розмірі 11037,33 грн /а.с. 11/.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 69 років, про що 23.03.2018 складено відповідний актовий запис №358 та видано свідоцтво про смерть НОМЕР_3 від 23.03.2018 /а.с. 12/.

На день смерті ОСОБА_2 позивач досягла пенсійного віку, згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" їй призначена пенсія в сумі 1704,20 грн, що не заперечується відповідачем.

28.03.2018 ОСОБА_1 подала до Полтавського ОУПФУ заяву та документи для переведення її з пенсії за віком на пенсію у зв'язку з втратою годувальника /а.с. 21/.

Рішенням Полтавського ОУПФУ від 11.04.2018 №41 відмовлено ОСОБА_1 в переведенні на пенсію у зв'язку з втратою годувальника у відповідності до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки розмір її пенсії зменшиться /а.с. 23/. За змістом вказаного рішення страховий стаж померлого ОСОБА_2 за матеріалами архівної пенсійної справи склав 21 рік 10 місяців 08 днів. Згідно розрахунку розмір пенсії у зв'язку з втратою годувальника складає 1452,00 грн. На даний час ОСОБА_1 отримує пенсію за віком, її розмір складає 1704,20 грн.

Не погодившись із зазначеним, позивач звернулася до суду з даним позовом про зобов'язання Полтавське ОУПФУ провести перерахунок їй пенсії з пенсії її чоловіка ОСОБА_2 у розмірі 11037,33 грн, отримуваної ним на день смерті, та призначити їй пенсію в зв'язку з втратою годувальника ОСОБА_2 із отримуваної ним на день смерті пенсії в сумі 11037,33 грн.

Встановивши обставини справи, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та які мають значення для вирішення справи по суті, оцінивши докази, якими підтверджені встановлені обставини, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступних висновків.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України та Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України /пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України/.

Законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення та визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, є Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Статтею 10 цього Закону №1058-IV передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до частини 1 статті 36 Закону №1058-IV пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров'я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу.

За приписами частин 2, 3 статті 36 Закону №1058-ІV непрацездатними членами сім'ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім'ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками /частина 1 статті 37 Закону №1058-ІV /.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 45 Закону №1058-ІV пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Отже, за Законом №1058-ІV члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів для існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника. Пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається із заробітку чи пенсії годувальника, тобто в залежності від того доходу, який мав годувальник на час настання смерті.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 на день смерті чоловіка перебувала на його утриманні, що не заперечується відповідачем, на час звернення до відповідача із заявою про перехід на пенсію у зв'язку з втратою годувальника досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-ІV, тобто є непрацездатною, а тому відповідала всім вимогам, необхідним для призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника на час звернення до відповідача із заявою про перехід на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Суд вважає за доцільне зауважити, що пенсією є регулярна щомісячна грошова виплата, яка призначається у встановленому державою порядку як захід матеріального забезпечення у зв'язку з настанням певної обставини - досягнення пенсійного віку, інвалідності, смерті годувальника. Пенсія ОСОБА_2, обчислена виходячи з розміру його грошового забезпечення та призначена при звільненні з військової служби за вислугу років, також являє собою регулярну щомісячну грошову виплату, яка здійснюється пенсійним органом за рахунок коштів Державного бюджету України як захід матеріального забезпечення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що ОСОБА_1 має право на призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника в розмірі 50% пенсії свого чоловіка ОСОБА_2, обчисленої виходячи з розміру його грошового забезпечення та призначеної при звільненні з військової служби за вислугу років, тобто із того доходу, який останній отримував на час настання смерті.

ОСОБА_2 на момент смерті отримував пенсію за вислугу років як колишній працівник авіації і льотного складу в розмірі 11037,33 грн, що не заперечується відповідачем, а тому ОСОБА_1, яка перебувала на його утриманні, має право на пенсію у зв'язку із втратою годувальника у розмірі 50% доходу, який мав годувальник на час настання смерті, тобто 50% пенсії свого чоловіка, обчисленої виходячи з розміру його грошового забезпечення та призначеної при звільненні з військової служби за вислугу років.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач необґрунтовано рішенням від 11.04.2018 №41 відмовив ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком на пенсію у зв'язку з втратою годувальника з посиланням на те, що розмір пенсії останньої зменшиться, оскільки при розрахунку управління безпідставно виходило з розміру пенсії за віком померлого годувальника, а не з розміру його пенсії, обчисленої виходячи з розміру грошового забезпечення та призначеної останньому при звільненні з військової служби за вислугу років.

За викладених обставин, оскільки в даній справі позивач не заявляє вимог про визнання протиправним та скасування вказаного рішення, суд вважає за необхідне згідно з частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України вийти за межі позовних вимог та задля ефективного відновлення прав позивача визнати протиправним та скасувати рішення Полтавського ОУПФУ від 11.04.2018 №41.

Стосовно позовних вимог позивача про зобов'язання Полтавського ОУПФУ провести перерахунок їй пенсії з пенсії її чоловіка ОСОБА_2 у розмірі 11037,33 грн, отримуваної ним на день смерті, та призначити їй пенсію в зв'язку з втратою годувальника ОСОБА_2 із отримуваної ним на день смерті пенсії в сумі 11037,33 грн, то суд не вбачає підстав для їх задоволення з огляду на таке.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Тобто, за змістом вказаної правової норми, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Питання призначення пенсії у певному розмірі відноситься виключно до функцій органів Пенсійного фонду України.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого в судовому порядку визнається протиправним та скасовується, приймати замість нього інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Отже, вказана позовна вимога є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому не підлягає задоволенню.

Разом з тим, оскільки в ході розгляду справи суд дійшов висновку про протиправність та необхідність скасування рішення Полтавського ОУПФУ від 11.04.2018 №41, суд вважає за доцільне вийти за межі позовних вимог про зобов'язання провести перерахунок та виплачувати ОСОБА_1 пенсію у зв'язку з втратою годувальника та зобов'язати управління повторно розглянути заяву останньої від 28.03.2018 про призначення/перерахунок пенсії з урахуванням висновків суду.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За подання позову до суду позивач поніс витрати у вигляді сплати судового збору в сумі 704,80 грн, що підтверджується квитанцією від 16.07.2018.

Таким чином, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають витрати зі сплати судового збору в сумі 704,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (вул. Івана Мазепи, 30, м. Полтава, Полтавська область, 36040, ) про зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 11 квітня 2018 року №41 про відмову у переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Зобов'язати Полтавське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1) від 28 березня 2018 року про призначення/перерахунок пенсії з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області () на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1) витрати зі сплати судового збору у розмірі 704,80 грн (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд протягом п'ятнадцяти днів з дня її отримання шляхом подання апеляційної скарги у відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017.

Суддя О.В. Гіглава