Справа № 802/855/18-а
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2018-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/855/18-а

Головуючий у 1-й інстанції: Жданкіна Наталія Володимирівна

Суддя-доповідач: Кузьмишин В.М.

12 листопада 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Боровицького О. А. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року (виготовлене 23 квітня 2018 року в м. Вінниці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Територіального управління державної судової адміністрації України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2018 року ОСОБА_2 (далі - позивач ) звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Територіального управління державної судової адміністрації України у Вінницькій області з позовом про визнання дій щодо не нарахування та не виплати вихідної допомоги, а також стягнення вихідної допомоги в розмірі 3-х місячних суддівських винагород за останньою посадою в розмірі 73225,02 грн.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Територіального управління державної судової адміністрації України у Вінницькій області відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Сторони в судове засідання не з'явилися, повноважних представників до суду не направили, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

31 жовтня 2018 року на адресу суду надійшла заява позивача щодо розгляду справи у його відсутність.

На підставі ст. 311 КАС України апеляційний розгляд справи здійснюється за правилами письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішеня суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Так, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами адміністративної справи, з 30.10.1992 ОСОБА_2 працював на посаді судді Бершадського районного суду Вінницької області. Стаж роботи на посаді судді складає 23 роки 11 місяців 12 днів.

22.09.2016 Верховною Радою України прийнято постанову № 1600-VIII "Про звільнення суддів", відповідно до якої позивача звільнено з посади судді Бершадського районного суду Вінницької області у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Наказом в.о. голови Бершадського районного суду Вінницької області від 11 жовтня 2016 року № 58-к, на підставі постанови Верховної Ради України від 22.09.2016 № 1600-VIII "Про звільнення суддів", позивача виведено зі штату суддів Бершадського районного суду Вінницької області, у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 13.10.2017 №4-35/1366 суддівська винагорода ОСОБА_2, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, склала 24408,34 грн., з яких оклад - 14500,00 грн., надбавка за вислугу років 60% - 8700,00 грн., матеріальна допомога на оздоровлення - 1208,34 грн.

11.10.2016 позивач звернувся із заявою до Бершадського районного суду Вінницької області, в якій просив нарахувати та виплатити йому вихідну допомогу, у зв'язку з виходом у відставку, у визначеному законодавством розмірі. Наказом в.о. голови Бершадського районного суду Вінницької області від 11.10.2016 № 56-од встановлено обов'язок відділу планово-фінансової діяльності обліку та звітності ТУ ДСА України у Вінницькій області провести виплату ОСОБА_2 вихідної допомоги в розмірі 3-х місячних суддівських винагород за останньою посадою в зв'язку з виходом у відставку.

З метою реалізації свого права на отримання вихідної допомоги судді 01 жовтня 2017 року позивач звернувся із відповідною заявою до ТУ ДСА України в Вінницькій області.

Листом №04-36/2607 від 30 жовтня 2017 року ТУ ДСА України в Вінницькій області відмовило ОСОБА_2 у виплаті вихідної допомоги, посилаючись на відсутність підстав для її виплати.

Зокрема доведено до відома позивача, що постановою Верховної Ради України від 22.09.2016 року його було звільнено з посади судді. На час його звільнення виплату вихідної допомоги у зв'язку з виходом судді у відставку чинна редакція Закону України "Про судоустрій та статус суддів" не передбачала.

Крім того, відповідач зазначив, що не може застосувати положення Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII "Про судоустрій та статус суддів" при розгляді звернення позивача, адже вказаний Закон набув чинності після його звільнення.

Вважаючи відмову в нарахуванні та виплаті вихідної допомоги у зв'язку з виходом у відставку протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з його необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як встановлено з матеріалів справи, постановою Верховної Ради України "Про звільнення суддів" від 22.09.2016 року №1600-VIII ОСОБА_2 звільнено з посади судді Бершадського районного суду Вінницької області відповідно до п. 9 частини 5 ст. 126 Конституції України у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Порядок призначення чи обрання суддею і умови забезпечення суддів визначаються виключно Конституцією України та Законом України "Про судоустрій і статус суддів", які передбачають особливості забезпечення функціонування судової влади.

Відповідно до пункту 9 частини 5 статті 126 Конституції України однією з підстав звільнення судді з посади органом, що його обрав або призначив, є подання суддею заяви про відставку.

Відповідно до ч. 1 статті 111 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року №2453 (в редакції, станом на 22.09.2016р.) (далі - Закон №2453) суддя суду загальної юрисдикції може бути звільнений з посади органом, який його обрав або призначив, виключно з підстав, визначених частиною п'ятою статті 126 Конституції України, за поданням Вищої ради юстиції.

У відповідності до приписів ст. 120 Закону №2453 суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку. Суддя має право у будь-який час перебування на посаді незалежно від мотивів подати заяву про звільнення з посади за власним бажанням. Заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею безпосередньо до Вищої ради юстиції, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви вносить до органу, який обрав або призначив суддю, подання про звільнення судді з посади. Суддя здійснює свої повноваження до прийняття рішення про його звільнення.

Частиною 1 статті 136 Закону №2453-VI було передбачено, що судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Законом №1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» внесено зміни до Закону №2453-VI та виключено статтю 136 Закону (пункт 28 розділу ІІ Закону №1166-VII).

Згідно з Прикінцевими положеннями Закону №1166-VII зміни, передбачені Розділом II, набирають чинності з 1 квітня 2014 року.

Внесені Законом №1166-VII зміни до Закону №2453-VI в частині скасування положень статті 136 цього Закону є чинними, неконституційними не визнавались.

В подальшому, зокрема 30 вересня 2016 року, набрав чинності Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, відповідно до ст. 143 якого було передбачено, що судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога в розмірі 3 місячних суддівських винагород за останньою посадою.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ч. 3 ст. 122 Закону №2453 (чинного, станом на 22 вересня 2018 року) повноваження судді припиняються з дня прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення з посади судді.

Так, ч. 1 ст. 122 Закону №2453 визначено, що порядок розгляду питання та прийняття Верховною Радою України рішення про звільнення з посади судді, обраного безстроково, визначається цим Законом та Регламентом Верховної Ради України.

Законом України від 10 лютого 2010 року N 1861-VI затверджено Регламент Верховної Ради України (далі - Регламент).

Статтею 138 Регламенту передбачено порядок прийняття постанов та інших актів Верховної Ради.

Зокрема, ч. 2 даної статті передбачено, що постанови Верховної Ради приймаються з конкретних питань з метою здійснення її установчої, організаційної, контрольної та інших функцій. Такі постанови Верховної Ради набирають чинності з дня їх прийняття, якщо інше не передбачено самою постановою.

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку постанова Верховної Ради України "Про звільнення суддів" № 1600- VIII набрала законної сили саме 22.09.2016р. в день її прийняття Верховною Радою України.

У рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №1-рп/99 зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Крім того, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 19 листопада 2013 року №10-рп/201З висловив думку, що за своєю правовою природою вихідна допомога є разовою формою матеріальної винагороди при виході судді у відставку. Вона виплачується з метою забезпечення йому належних соціально - побутових умов, а також для стимулювання осіб, які перебувають на посаді судді, до довгострокового виконання ними професійних обов'язків. Вихідна допомога не належить до таких конституційних гарантій незалежності суддів, як суддівська винагорода чи довічне грошове утримання, оскільки не є основним джерелом матеріального забезпечення суддів, не має постійного характеру та не покриває соціальних ризиків, пов'язаних, зокрема, із хворобою, інвалідністю, старістю. У зв'язку з цим парламент повноважний встановлювати вихідну допомогу та визначати її розмір.

Отже, до спірних правовідносин необхідно застосовувати положення нормативно - правових актів, які діяли на час прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення третьої особи, якими не передбачалась виплата такої допомоги суддям при звільненні .

Таким чином, колегія суддів зазначає, що звільнення позивача з займаної посади здійснено постановою Верховної Ради України від 22.09.2016 року, що виключає можливість застосування до спірних правовідносин Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII, що набрав чинності після звільнення ОСОБА_2 із займаної посади.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що у відповідача не було правових підстав для нарахування та виплати вихідної допомоги в розмірі трьох місячних суддівських винагород.

На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_2 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 12 листопада 2018 року.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Боровицький О. А. Сушко О.О.