Справа № 826/5597/16
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2018-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/5597/16 Суддя першої інстанції: Шрамко Ю.Т.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Кузьмишиної О.М. та Коротких А.Ю.,

за участю секретаря - Казюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Деснянського районного у м. Києві військового комісаріату на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 червня 2018 року, яке прийняте в порядку письмового провадження, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Деснянського районного у м. Києві військового комісаріату про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати протиправною бездіяльність Деснянського районного у м. Києві військового комісаріату, яка полягає у не виключенні його з військового обліку та зобов`язати відповідача виключити ОСОБА_1 з військового обліку.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 червня 2018 року вказаний адміністративний позов був задоволений.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильного застосував норми матеріального та процесуального права. Скаржник зазначає, що при постановці на військовий облік ОСОБА_1 не надавав інформацію щодо його засудження до позбавлення волі за тяжкий злочин.

Відзив на апеляційну скаргу Деснянського районного у м. Києві військового комісаріату від ОСОБА_1 не надходив.

Під час судового засідання представник відповідача підтримала апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити з підстав, викладених в ній.

Позивач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, проте у судове засідання не з`явився та про причини неявки суду не повідомив. За таких обставин колегія суддів, керуючись ч. 2 ст. 313 КАС України, вирішила розглядати справу за відсутності позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Деснянського районного у м. Києві військового комісаріату залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 червня 2018 року без змін виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами даної справи не заперечується, що відповідно до вироку Київського міського суду від 25 травня 2000 року ОСОБА_1 було засуджено за ст. 168, ч. 3 ст. 165, ч. 1 ст. 44, ст. 42, ст. 31, ст. 37 КК України 1960 року зі змінами до позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців у ВТК посиленого режиму із конфіскацією майна.

Відповідно до ст. 71 КК України1960 року зі змінами одержання хабара, тобто злочин, передбачений ст. 168 КК України, було віднесене до тяжких злочинів.

З 2006 року позивач перебуває на військовому обліку в Деснянському районному у м. Києві військовому комісаріаті.

ОСОБА_1 18 травня 2015 року звернувся до Деснянського районного у м. Києві військового комісаріату із запитом на інформацію, у якому просив повідомити про дату виключення його з військового обліку.

Листом від 09 червня 2015 року № 2174 позивачу повідомлено про те, що він перебуває на військовому обліку з 12 січня 2006 року та запропоновано прибути до Деснянського районного у м. Києві військового комісаріату з довідкою про судимість для вирішення зазначеного у запиті питання.

Позивач 16 лютого 2016 року повторно звернувся до Деснянського районного у м. Києві військового комісаріату з вимогою про виключення з військового обліку на підставі п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». До заяви позивач приєднав завірену копію вироку Київського міського суду від 25 травня 2000 року.

Листом від 09 березня 2016 року № 828 відповідач повідомив про звернення до Головного управління Національної поліції у м. Києві із запитом про надання довідки про судимість позивача.

Додатково листом від 28 березня 2016 року № 1123 ОСОБА_1 повідомлено про відсутність підстав для його виключення з військового обліку, оскільки на даний час він визнається таким, що не має судимості. Також позивачу запропоновано прибути до Деснянського районного у м. Києві військового комісаріату для уточнення військово-облікових даних.

Не погоджуючись із такими діями Деснянського районного у м. Києві військового комісаріату, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що наявність чи відсутність у позивача судимості не впливає на можливість застосування п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Також суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що даний позов був поданий у межах встановленого строку.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

У відповідності до п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виключенню з військового обліку у районних (міських) військових комісаріатах (військовозобов`язаних Служби безпеки України у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних Служби зовнішньої розвідки України у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Як раніше зазначалося, вироком Київського міського суду від 25 травня 2000 року ОСОБА_1 був засуджений до позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину, що є підставою для виключення з військового обліку.

Відповідно до ч. 2 ст. 88 КК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, судимість має правове значення у разі вчинення нового злочину, а також в інших випадках, передбачених законами України.

Положення п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» пов`язують можливість виключення особи з військового обліку саме із фактом засудження до позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину, а не наявністю судимості.

Під час розгляду та вирішення даної справи суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що «судимість» як правовий стан особи та «засудження» особи є різними за своєю сутністю поняттями. Засудження особи це факт визнання вини обвинуваченого та винесення йому вироку судом. Натомість судимість, відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 16 «Про практику застосування судами України законодавства про погашення і зняття судимості», є правовим станом особи, який виникає у зв`язку з її засудженням до кримінального покарання і за зазначених у законі умов тягне настання для неї певних негативних наслідків.

В апеляційній скарзі Деснянського районного у м. Києві військового комісаріату відсутні заперечення проти обґрунтованості зазначеного висновку суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги відповідача полягають у тому, що ОСОБА_1 під час постановки на військовий облік у 2006 році надав завідомо недостовірну інформацію щодо наявності у нього судимості. Також скаржник зазначає, що про наявність відповідного вироку позивачу було відомо у 2000 році, проте із даним позовом ОСОБА_1 звернувся у 2016 року, тобто після закінчення шестимісячного строку звернення до суду.

У відповідності до ч. 2 ст. 99 КАС України у редакції, чинній на час подачі даного позову, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Дослідивши зміст адміністративного позову ОСОБА_1 , колегія суддів встановила, що підставою для звернення до суду стала бездіяльність Деснянського районного у м. Києві військового комісаріату щодо виключення з військового обліку. На думку позивача, така бездіяльність полягала у тому, що відповідач відмовляється вирішувати питання про виключення з військового обліку до отримання довідки про наявність чи відсутність судимості.

Про зазначену обставину ОСОБА_1 був повідомлений листом від 09 березня 2016 року № 828.

У подальшому із доданих до заперечень проти адміністративного позову документів суду першої інстанції стало відомо про те, що листом Деснянського районного у м. Києві військового комісаріату від 28 березня 2016 року № 1123 ОСОБА_1 було відмовлено у виключенні з військового обліку з посиланням на відсутність у нього судимості на час розгляду відповідного питання.

Даний адміністративний позов був поданий до суду 06 квітня 2016 року, тобто у межах шестимісячного строку, обчисленого з моменту отримання позивачем листів відповідача від 09 березня 2016 року № 828 та від 28 березня 2016 року № 1123.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не оскаржує рішення Деснянського районного у м. Києві військового комісаріату про взяття його на військовий облік з 12 січня 2006 року. У межах даної справи позивач оскаржує бездіяльність відповідача щодо не виключення з військового обліку на підставі його звернення від 16 лютого 2016 року.

Відтак, доводи Деснянського районного у м. Києві військового комісаріату про те, що ОСОБА_1 під час постановки на військовий облік не повідомляв про наявність вироку Київського міського суду від 25 травня 2000 року не мають правового значення для вирішення даної справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 01 червня 2018 року та не можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Деснянського районного у м. Києві військового комісаріату залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 червня 2018 року без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Деснянського районного у м. Києві військового комісаріату залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 червня 2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді О.М. Кузьмишина

А.Ю. Коротких

Постанова складена у повному обсязі 13 листопада 2018 року.

v