Справа № 381/3026/18
Суддя: Осаулова Н. А.
Дата ухвалення: 2018-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2018 року Фастівський міськрайонний суд Київської області

в складі:

головуючого судді: Осаулової Н.А.,

за участю секретаря: Криворучко А.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастів Київської області у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Фастівського відділення Васильківського відділу поліції ГУ НП в Київській області Шпитко Ігоря Орестовича про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В

У вересні 2018 року представник позивача ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 звернулася до Фастівського міськрайонного суду з даною позовною заявою, в якій просила суд визнати дії інспектора Фастівського відділення Васильківського відділу поліції ГУ НП в Київській області Шпитко Ігоря Орестовича, щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протиправними, скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 074459, винесену 24.08.2018 року інспектором Фастівського ВП Васильківського ВП ГУ НП в Київській області Шпитко І.О. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а справу закрити у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення та стягнути з відповідача понесені судові витрати на правничу допомогу.

Позов мотивує тим, що 24.08.2018 року інспектор Фастівського відділення Васильківського ВП ГУ НП в Київській області Шпитко І.О. зупинив позивача о 18 год. 55 хв., коли той рухався на автомобілі марки Тойота Корола, д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Якубовського в місті Фастів та відразу на місці склав постанову Серія ДП18 № 074459, де зазначив, що позивач керуючи вищевказаним транспортним засобом здійснив обгін ТЗ на пішохідному переході, чим порушив п. 14.6 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУПАП. У зв'язку з даною ситуацією інспектором було складено оскаржувану постанову та накладено на позивача стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.

Представник позивача зазначає, що позивач вважає, прийняте інспектором рішення протиправним, не згодний із застосованим до нього адміністративним стягненням у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.00 коп., так як відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений законом. Тому, вона звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2018 року у даній справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Відповідно до вимог ст. 162 КАС України відзив на позовну заяву до суду від відповідача не надходив, будь-яких доказів, висновків експертів, заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову до суду не надходило. Заперечень відповідача проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження до суду не надходило.

Положеннями ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, відносно позивача інспектором Фастівського відділення Васильківського відділу поліції ГУ НП в Київській області Шпитко І.О. було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Так, позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме: інспектором вказано, що 24.08.2018 року о 18 год. 55 хв. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом TOYOTA Corolla д.н.з. НОМЕР_1, здійснив обгін ТЗ на пішохідному переході чим порушив п. 14.6. ПДР України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до п. 14.6. ПДР України, обгін заборонено:a) на перехресті; б) на залізничних переїздах і ближче ніж за 100 м перед ними; в) ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м - поза населеним пунктом; г) у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості; ґ) транспортного засобу, який здійснює обгін або об'їзд; д) у тунелях; е) на дорогах, що мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку; є) колони транспортних засобів, позаду якої рухається транспортний засіб з увімкненим проблисковим маячком (крім оранжевого).

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, передбачена адміністративна відповідальність у виді накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Між тим, ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами:письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 251 КУпАП, передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Між тим, незважаючи на те, що згідно ст. 251 КУпАП України, доказами по справі є також пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, прийнята відповідачем постанова не містить будь-яких пояснень позивача.

Крім того, дослідивши складену постанову серії ДП18 № 074459 від 24.08.2018 року та матеріали справи, суд вбачає, що жодних пояснень свідків та доказів здійснення фото чи відео фіксації, які б підтвердили порушення позивачем ПДР України, крім викладених інспектором Фастівського відділення Васильківського ВП ГУ НП в Київській області Шпитко І.О., в постанові не міститься.

Більш того, дії позивача, зазначені в оскаржуваній постанові було помилково кваліфіковано інспектором Шпитко І.О. за ч. 2 ст. 122 КУпАП оскільки, диспозиція даної статті не охоплює дії за якими ОСОБА_1 у даному, конкретному випадку притягнуто до адміністративної відповідальності. Зазначені в постанові дії позивача необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а тому суд до висновку про невірну кваліфікацію дій ОСОБА_1 інспектором поліції.

У відповідності до ч.3 ст. 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб»єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, на думку суду, є недоведеним.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В порушення вказаних вимог Відповідачем не було вжито всіх заходів до повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставини, що мали значення для правильного вирішення справи належним чином за таких підстав оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо буде встановлено відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, ту обставину, що відповідачем не було надано до суду доказів в підтвердження вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, суд приходить до висновку про те, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності була винесена без достатніх правових підстав.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню в частині скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі.

При цьому, суд не вбачає підстав для визнання дій відповідача протиправними з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Під час розгляду вказаної справи відповідач, будучи уповноваженим на вчинення дій по нагляду за дотримання ПДР, у встановленому порядку провів перевірку його дій та прийняв суб'єктивне рішення про притягнення до адміністративної відповідальності. Будь-яких даних, які б свідчили про необхідність визнання дій відповідача протиправними, суд не знаходить.

Відтак, підстав визнання дій відповідача протиправними суд не вбачає, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; 3) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов'язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно з ст. 134 КАС України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов'язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Як вбачається із матеріалів справи позивач уклав Договір № 25 про надання правової допомоги від 01.09.2018 року, з адвокатом ОСОБА_6.

Так, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді адвокатом регламентовано у пункті 1 частини третьої статті 132, статтях 134, 139, 140 КАС України.

Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, оскільки в силу норм чинного законодавства, стороною позивача не визначено розміру витрат понесених позивачем на правничу допомогу у даній справі, не надано суду доказів виконаних адвокатом робіт, доказів тривалості та видів надання правничої допомоги, суд приходить до висновку, про відмову у стягненні з відповідача витрат понесених на правничу допомогу.

У відповідності до п.15.5 п. 1 Розділу VII Перехідних Положень КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Фастівський міськрайонний суд Київської області.

Керуючись ст. ст. 7, 122, 245, 247, 251, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 132, 134, 139, 162, 229, 241-246, 250, 251, 262, 268, 286, 292, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, ЗУ «Про адвокатуру», суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 074459 від 24.08.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 гривень - скасувати.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга подається до Шостого апеляційного адміністративного суду через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими в ст.ст. 286, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень п. 15.5 ч. 1 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, паспорт серія НОМЕР_3 виданий Фастівським МРВ ГУ МВС України в Київській області 06 липня 1996 року, адреса проживання: АДРЕСА_1.

Інспектор Фастівського відділення Васильківського відділу поліції ГУ НП в Київській області Шпитко Ігор Орестович, адреса місцезнаходження: вул. Осипенка, буд. 6, м. Фастів, Київська область.

Повний текст рішення виготовлено 12.11.2018 року.

Суддя Н.А. Осаулова