Справа № 1640/2342/18
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2018-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2018 р. м. ХарківСправа № 1640/2342/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Зеленського В.В.

суддів: Калитки О. М. , Чалого І.С.

за участю секретаря судового засідання Струкової Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.08.2018 р. (суддя Т.С. Канигіна, м. Полтава, 36039, повний текст складено 15.08.18 р.) по справі № 1640/2342/18

за позовом ОСОБА_2

до Міністерства оборони України , третя особа Полтавський обласний військовий комісаріат

про визнання протиправною та скасування відмови, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

09.07.2018 р. ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2, позивач) звернувся до Міністерства оборони України, третя особа Полтавський обласний військовий комісаріат, в якому просив суд:

- визнати відмову Міністерства оборони України в розгляді його документів щодо призначення йому одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" протиправною та скасувати її;

- зобов'язати Міністерство оборони України розглянути його заяву щодо наявності підстав для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, як інваліду ІІ групи, відповідно до статті 16 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.08.2018 р. позов ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) до Міністерства оборони України (проспект Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168, ідентифікаційний код 00034022), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Полтавський обласний військовий комісаріат (вул. Шевченка, 78-а, м. Полтава, 36039, ідентифікаційний код 07851296) про визнання протиправною та скасування відмови, зобов'язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправною та скасовано відмову у розгляді документів ОСОБА_2, яка викладена в листі Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 15.10.2015 № 248/3/6/2712.

Зобов'язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 10.09.2015 та подані ним документи та прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду.

Міністерство оборони України, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.08.2018 р. по справі №1640/2342/18 за позовом ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, третя особа Полтавський обласний військовий комісаріат про визнання протиправною та скасування відмови та зобов'язання вчинити певні дії скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю або залишити позовну заяву ОСОБА_2 без розгляду через порушення позивачем встановленого законом строку звернення до адміністративного суду.

В обґрунтування вимог посилається на істотне порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті та винесення незаконного судового рішення, що є підставою для його скасування.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 1 ст. 308 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що позивач з 02.01.1980 по 13.02.1989 р.р. приймав участь у бойових діях на території Республіки Афганістан.

У витязі з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв'язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (протокол № 322 від 15.02.2013 р.) зазначено, що захворювання позивача пов'язані з виконанням обов'язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

Позивачу з 14.05.2013 р. вперше було встановлено другу групу інвалідності у зв'язку з захворюваннями, пов'язаними з виконанням обов'язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, про що видано довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10ААА № 171449.

10.09.2015 р. позивач звернувся із заявою до військового комісара Полтавського ОВК, у якій просив виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв'язку зі встановленням другої групи інвалідності.

Листом Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 15.10.2015р. №248/3/6/2712 повідомлено Полтавський обласний військовий комісаріат про наступне: подання для призначення допомоги не відповідають формі, що визначена Положенням про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженому наказом Міністерства оброни від 14.08.2014 № 530; дія Постанови КМУ від 25.12.2013 р. № 975 та нової редакції статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" поширюється тільки на військовослужбовців та звільнених осіб, які отримали первинно інвалідність після 1 січня 2014 року; враховуючи те, що дія вищевказаних нормативно-правових актів не поширюється (встановлено інвалідність до 01.01.2014 р.), то і підстав для розгляду поданих позивачем документів не вбачається. Документи повертаються як такі, що не відповідають вимогам Постанови КМУ від 25.12.2013 р. № 975.

Листом Полтавського обласного військового комісаріату від 28.10.2015р. №10/618 повідомлено позивача про наступне: враховуючи те, що дія вищевказаних нормативно-правових актів не поширюється , а тому і підстав для розгляду поданих позивачем документів не вбачається. Документи повертаються як такі, що не відповідають вимогам Постанови КМУ від 25.12.2013 р. № 975.

Не погодившись з відмовою відповідача у розгляді документів щодо призначення одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності свого рішення, що є підставою для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно зі ст. 41 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов'язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі по тексту - Закон України № 2011- XII) (в редакції чинній на момент спірних правовідносин) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 1 ст. 3 Закону України №2011-XII визначено, що дія цього Закону поширюється на:

1) військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов'язок за межами України, та членів їх сімей;

2) військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов'язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти;

3) військовозобов'язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і членів їх сімей.

Відповідно до ч.6 ст. 16 Закону України № 2011-XII передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби під час проходження військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, що визначається у відсотках від загальної суми допомоги на випадок загибелі (смерті), встановленої пунктом 5 цієї статті.

Колегія суддів зазначає, що станом на дату встановлення інвалідності позивачу - 14.05.2013 р. умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб було визначено Порядком, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. №499 (далі по тексту - Порядок № 499).

Згідно п.3 Порядку № 499 особи, яким виплачується одноразова грошова допомога у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) чи в разі настання інвалідності, подають за місцем проходження служби (зборів) або до військомату (далі - уповноважений орган) такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом) чи настанням інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення відсотка втрати працездатності та рішення відповідної військово-медичної установи щодо визнання поранення (контузії, травми або каліцтва); копію документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов'язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп'яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності; копію сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації; копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера.

Відповідно до п.7 Порядку № 499 керівник уповноваженого органу подає в 15-денний строк з дня реєстрації документів головному розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 3 і 4 цього Порядку. Головний розпорядник коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів на їх підставі рішення про призначення одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або в разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови. Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу.

Пунктом 4.8 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженого Наказом Міністерства оборони України 14.08.2014 р. за № 530 (далі - Положення) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що висновок стосовно можливості виплати одноразової грошової допомоги подається відповідними органами в 15-денний строк з дня реєстрації документів до Департаменту фінансів Міністерства оборони України. Якщо документів, необхідних для прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги, немає, уповноважений орган письмово повідомляє заявника та в разі необхідності надає допомогу в їх оформленні.

Відповідно до п.4.10 Положення Департамент фінансів Міністерства оборони України доводить рішення головного розпорядника коштів про виплату одноразової грошової допомоги до розпорядників коштів другого ступеня, обласних військових комісаріатів, військових частин та здійснює переказ коштів на реєстраційні рахунки (в установах Державного казначейства України) розпорядників коштів другого ступеня, обласних військових комісаріатів, військових частин, які фінансуються через Департамент фінансів Міністерства оборони України

Згідно змісту п.п. 30 п. 10 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 671 (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 №730) головним розпорядником бюджетних коштів є Міністерство оборони України.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме листу від 28.10.2015 р. №10/618, відповідачем по справі, повертаючи подані ним документи щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги позивачу було вказано, що документи повертаються як такі, що не відповідають вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві".

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що відповідачем не було вказано у чому саме подані позивачем документи не відповідають вимогам законодавства, зокрема Постанові Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975, а також не визначено законних підстав для повернення цих документів.

У справі "Рисовський проти України" Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Колегія суддів зазначає, що надаючи оцінку діям державних органів у спірних правовідносинах, слід дійти висновку, що не можна визнати їх такими, що відповідають принципу "належного урядування", оскільки відповідач по справі не розглянув належним чином документи, подані позивачем щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку щодо обґрунтованості вимог позивача про визнання протиправною та скасування відмови у розгляді документів ОСОБА_2, яка викладена в листі Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 15.10.2015 № 248/3/6/2712, а отже судом першої інстанції було правомірно задоволено позов в цій частині.

Оскільки вимоги позивача про визнання протиправною та скасування відмови у розгляді документів ОСОБА_2, яка викладена в листі Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 15.10.2015 № 248/3/6/2712 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним способом захисту позивача є зобов'язання Міністерства оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 10.09.2015 та подані ним документи та прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду.

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення позивачем строку звернення до адміністративного суду з позовом, оскільки позивач фактично оскаржує рішення про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги, яке було доведено позивачу листом Полтавського обласного військового комісаріату від 28.10.2015 р., а лише в липні 2018 року звернувся до суду першої інстанції з позовом, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ст. 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Відповідно до ч.2 ст. 121 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Колегія суддів зауважує, що перебування особи на військовій службі є однією із форм реалізації закріпленого у статті 43 Конституції України права на працю.

Враховуючи приписи ч.2 ст. 233 КЗпП України, відповідно до якої у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком, у даному випадку стягнення грошового забезпечення військовослужбовця.

Вищевказана правова позиція узгоджується з висновком Верховного суду, яка була викладена в постанові від 14.03.2018 р. по справі №1519/983/2012.

Таким чином, вищевказані доводи відповідача про пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду з позовом є необґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права (ч. 2 ст. 242 КАС України).

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 3 ст. 242 КАС України).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційної інстанції підтверджує, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв'язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 321, 325, 327, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.08.2018 по справі №1640/2342/18 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.В. Зеленський
Судді О.М. Калитка І.С. Чалий
Повний текст постанови складено 13.11.2018.