Справа № 1540/3461/18
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2018-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 1540/3461/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Бойко О.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов'язання розглянути клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0 га.,-

І. Суть спору:

ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Одеській області в якому просила:

1. Визнати протиправним дії Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Одеській області щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Ряснопільської сільської ради Березівського району Одеської області.

2. Зобов'язати Головне управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Одеській області повторно розглянути, в установленому ст.118 ЗУ України порядку, клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Ряснопільської сільської ради Березівського району Одеської області, та прийняти рішення за результатами розгляду вказаного клопотання відповідно до вимог чинного законодавства.

2.Стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн. з Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Одеській області на користь ОСОБА_1.

ІІ. Аргументи сторін

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила наступне.

12.03.2018 р. ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Одеській області з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Ряснопільської сільської ради Березівського району Одеської області.

Проте листом від 10.04.2018 р. №Д-3231/0-2300/0/37-10 заступник начальника Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Одеській області Вербовщук С.Г. розглянувши зазначене клопотання позивача, відмовив у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки посилаючись на відсутність зазначеної земельної ділянки у наведеному переліку земельних ділянок, який формується щоквартально та оприлюднюється на офіційних веб-сайтах територіальних органах Держгеокадастру, згідно з Постановою КМУ «Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними» від 07.06.2017 р. №413.

Позивач вважає дії відповідача протиправними, необґрунтованими та такими, що суперечать чинному законодавству України і порушують конституційні права на можливість отримання безоплатно земельної ділянки у власність.

Позивач у позовній заяві просив адміністративний позов задовольнити у повному обсязі з підстав викладених у позові.

Позивач у судове засідання не з'явилася про день час та місце розгляду справи повідомлена належним чином та завчасно.

17.07.2018 р. ухвалою Одеський окружний адміністративний суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання на 09.08.2018 р.

09.08.2018 р. суд ухвалою занесеною до протоколу судового засідання продовжив строк підготовчого судового засідання до 90 днів.

17.10.2018 р. суд ухвалою занесеною до протоколу судового засідання закрив підготовче судове засідання та продовжив розгляд справи по суті у порядку письмового провадження.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та завчасно.

31.07.2018 р. через канцелярію суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому він просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі з підстав викладених у відзиві.

В обґрунтування відзиву представник відповідача зазначив, що за результатами розгляду клопотання ОСОБА_1 Головне Управління надало її відповідь листом від 10.04.2018 р. за вих. №Д-3231/10-2308/0/37 - 18 в якій було зазначено наступне.

Враховуючи, що на сьогодні проходять процеси наповнення Державного земельного кадастру відомостями про земельні ділянки, виправлення помилок у Державному земельному кадастрі, це призводить до ситуації, коли на публічній кадастровій карті, відомості про земельні ділянки відсутні, і громадяни сприймають таку інформацію, що відповідні земельні ділянки перебувають у запасі, при перевірці архівних матеріалів встановлюється, що земельні ділянки перебувають у власності або користуванні, а відомості про них не внесені до державного земельного кадастру (не присвоєно кадастровий номер).

Дані про земельну ділянку, яку позивач бажає отримати у власність не внесені до Державного земельного кадастру, а відтак не можливо встановити належність цієї земельної ділянки до земель сільськогосподарського призначення державної власності, яка не надана у власність або коригування, відсутність встановлених щодо неї обмежень та інших факторів, які можуть призвести до порушення вимог земельного законодавства. Слід зазначити, що цей перелік постійно оновлюється.

Позивачу Головним управлінням запропоновано визначатись з іншим місцем розташування земельної ділянки, обравши відповідну земельну ділянку у переліку висвітленому на сайті Головного управління та подати клопотання відповідно до вимог ч.6 ст.118 Земельного кодексу України.

З'ясувавши обставини на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши письмові докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить до задоволення з наступних мотивів.

ІІІ. Обставини, встановлені судом

Так, суд встановив, що 12.03.2018 р. ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Одеській області з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Ряснопільської сільської ради Березівського району Одеської області (а.с.29-30).

Суд встановив, що до зазначеного клопотання позивач додала копію паспорту, копію ідентифікаційного коду та графічні матеріали.

10.04.2018 р. листом за №Д-3231/0-2300/0/37-10 заступник начальника Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Одеській області Вербовщук С.Г. розглянувши зазначене клопотання позивача, відмовив у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а.с.11-12).

Відмова зазначена у листі обґрунтована наступним.

Враховуючи, що на сьогодні проходять процеси наповнення Державного земельного кадастру відомостями про земельні ділянки, виправлення помилок у Державному земельному кадастрі, це призводить до ситуації, коли на публічній кадастровій карті, відомості про земельні ділянки відсутні, і громадяни сприймають таку інформацію, що відповідні земельні ділянки перебувають у запасі, при перевірці архівних матеріалів встановлюється, що земельні ділянки перебувають у власності або користуванні, а відомості про них не внесені до державного земельного кадастру (не присвоєно кадастровий номер).

Дані про земельну ділянку, яку позивач бажає отримати у власність, не внесені до Державного земельного кадастру, а відтак не можливо встановити належність цієї земельної ділянки до земель сільськогосподарського призначення державної власності, яка не надана у власність або коригування, відсутність встановлених щодо неї обмежень та інших факторів, які можуть призвести до порушення вимог земельного законодавства. Слід зазначити, що цей перелік постійно оновлюється.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

ІV Джерела права та висновки суду.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 Земельного кодексу України передбачено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об'єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Відповідно до статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 33 Земельного кодексу України земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, можуть передаватися громадянами у користування юридичним особам України і використовуватися ними для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення цих земельних ділянок.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про особисте селянське господарство" від 15 травня 2003року №742-IV (зі змінами та доповненнями) особисте селянське господарство - це господарська діяльність, яка проводиться без створення юридичної особи фізичною особою індивідуально або особами, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах і спільно проживають, з метою задоволення особистих потреб шляхом виробництва, переробки і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації її надлишків та надання послуг з використанням майна особистого селянського господарства, у тому числі й у сфері сільського зеленого туризму.Члени особистого селянського господарства здійснюють діяльність на свій розсуд і ризик у межах встановленого правового господарського порядку, дотримуючись вимог цього Закону, законів України, інших нормативно-правових актів. Діяльність, пов'язана з веденням особистого селянського господарства, не відноситься до підприємницької діяльності.

Відповідно до частини 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно з положеннями частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою для відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, суд зауважує, що зазначеними законодавчими приписами чітко встановлено підстави, порядок, та строки передачі земельної ділянки у власність громадян, а також органи, уповноважені розглядати означені питання. Зокрема, вказаними нормами передбачено, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявою для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких, визначені в статті 118 Земельного кодексу України, органи приймають одне з відповідних рішень.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, виключний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо надання земельної ділянки у власність визначений частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України.

При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб'єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Здійснивши системний аналіз вище перелічених судом норм Земельного кодексу України, та оцінивши зазначений лист (відмову) на відповідність дотримання вказаних норм матеріального права, суд робить висновок, що ця відмова, не відповідає приписам ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України.

Суд зазначає, що позивач надала клопотання з додатками, яке відповідає приписам ч. 6 ст. 118 ЗК України.

Головне управління має розглянути таке клопотання у місячний строк. Для належного розгляду цього клопотання, головне управління має отримати у територіального органу інформацію щодо наявності бажаної земельної ділянки та включення її до відповідного переліку, також відповідно до п. 2.1. рішення колегії Державного агентства земельних ресурсів України від 14.10.2014 року, протокол № 2 має надсилати органам місцевого самоврядування (сільським, селищним, міським радам) за місцем розташування земельної ділянки запити про висловлення позиції щодо можливості надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, на підставі якої зазначені земельні ділянки можуть бути передані у власність або користування.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач не вчинив вище перелічених дій, а отже надав відмову позивачу без дослідження результатів цих дій.

Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що належать до задоволення.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 2, 139, 244-246 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним дії Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Одеській області щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Ряснопільської сільської ради Березівського району Одеської області.

3. Зобов'язати Головне управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Одеській області повторно розглянути, в установленому ст.118 ЗУ України порядку, клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Ряснопільської сільської ради Березівського району Одеської області, та прийняти рішення за результатами розгляду вказаного клопотання відповідно до вимог чинного законодавства.

4.Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Одеській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири),80 грн.

5.Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини постанови суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до Одеського апеляційного адміністративного суду.

6. Позивач - ОСОБА_1, адреса: 67300, АДРЕСА_1, Індивідуальний податковий номер НОМЕР_1. (Адреса для кореспонденції 65121, АДРЕСА_2).

Відповідач - Головне управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Одеській області, адреса: 65107 , м. Одеса, вул. Канатна,83.

Суддя О.Я. Бойко

.