Справа № 2040/5891/18
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2018-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 р. м. ХарківСправа № 2040/5891/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Подобайло З.Г.

суддів: Старосуда М.І. , Григорова А.М.

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.08.2018, суддя Шляхова О.М., м. Харків, повний текст складено 04.09.18 по справі № 2040/5891/18

за позовом ОСОБА_1

до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся із адміністративним позовом до Харківського окружного адміністративного суду, в якому просить суд: визнати протиправною бездіяльність Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, () щодо застосування величини оцінки одного року страхового стажу 1,35 % при обчисленні ОСОБА_1 пенсії за віком, починаючи з 01.10.2017 року; зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова, () здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 за віком із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1,35 %, починаючи з 01.10.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що пенсія йому призначена з 03.03.2009. як науковому працівнику. На даний момент пенсія позивача розрахована згідно вимог ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІХ як пенсія за віком. Перед цим позивач отримував пенсію, як науковий працівник згідно ЗУ "Про наукову і науково-технічну діяльність", що підтверджується протоколом №5342 від 17.03.2009. Пенсія розраховувалася, як 90% від заробітку наукового працівника. У зв'язку з прийняттям ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 3 жовтня 2017 року № 2148-VIIІ, 23.05.2018 року Позивач письмово звернувся до Відповідача та просив здійснити розрахунок його пенсії за віком із застосуванням величини оцінки страхового стажу 1,35%, як для особи, якій пенсія за віком згідно ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 № 2148-VIII була обчислена вперше. Проте, відповідач відмовив позивач у такому перерахунку, оскільки вважає, що в даному випадку управління здійснило переведення пенсії позивача на підставі п. 4-7 Прикінцевих положень ЗУ № 1058-ІУ, із змінами та застосувало оцінку одного року стажу 1%.

Розгляд справи проведено у порядку скороченого провадження відповідно до ст. 263 КАС України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.08.2018р. у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду є незаконним, оскільки судом належним чином не було проаналізовано норми матеріального права: ч. 1 ст. 10, ч.З ст.45, п.4 прим,4 ч.4 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Оскільки, згідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, позивач позбавлений права на касаційне оскарження прохав суд надати йому можливість повного мірою захистити свої права та приймати участь у справі через свого представника, але ухвалою від 24.07.2018 суд відхилив клопотання позивача слухати справу за участі його представника, чим позбавив його можливості повною мірою захистити свої права, що потягло за собою, як наслідок, ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення. Приймаючи рішення судом проігноровано, що наведені ним норми регулюють порядок переведення з одного виду пенсії на інший в рамках Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та не регулює переведення громадян з одного виду пенсії на інший в межах різних законів. Позивач перебуває на обліку в Шевченківському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Харкова , пенсія йому призначена 03.03.2009, як науковому працівнику згідно ЗУ «Про наукову і науково-технічну діяльність». Застосування п. 4-3 розділу XV прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є необгрунтованим, позивач не отримував пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Пенсія за нормами даного закону для нього обчислювалася вперше, тому застосуванню підлягають положення ч. 4-4 Прикінцевих положень Закону №1058 -IV. Оскільки Позивач досяг віку встановленого ст.26 ЗУ №1058-ІУ, отримував пенсію згідно ЗУ «Про наукову і науково-технічну діяльність», який передбачає зовсім інший порядок обчислення розміру пенсії - з комплексного аналізу положень ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» - він має право на застосування при обчисленні пенсії за віком величини оцінки страхового стажу 1,35%. Також, позивач звертає увагу суду, що на момент звернення з заявою до управління момент (грудень 2017 року) в Прикінцевих положеннях ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІУ, а саме в ч.4 прим.4 зазначено, що з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %. Просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30 вересня2018 року , ухвалити нове рішення по справі №2040/5891/18 та повністю задовольнити позовні .

З апеляційною скаргою ОСОБА_1 Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова не погоджується, вважає її не обґрунтованою , вказує , що за загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою, тобто, до події, факту застосовується той закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце. Таким чином, вважає вимоги, викладені в апеляційній скарзі необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Представник позивача підтримав вимоги та обґрунтування апеляційної скарги, наполягав на їх задоволенні.

Відповідач в судове засідання апеляційної інстанції не прибув, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції , що ОСОБА_1 перебуває на обліку з 03.03.2009 року в Шевченківському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Харкова та отримував пенсію за віком як науковий працівник відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність".

Пенсія позивачу обчислена при страховому стажі 41 рік 8 місяців 11 днів. Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1,35%. Середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2008 рік - 1351,12 грн.

Розмір пенсії станом на 03.03.2009 року складає - 2095,88 грн.

Розмір пенсії з 27.03.2014 року становить - 3139,46 грн.

Розмір пенсії з 01.05.2017 року становить - 3317,87 грн.

Згідно п. 4-7 розділу XV прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що особам пенсію яким призначено відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", розмір пенсії яких з урахуванням перерахунку, передбаченого п. 4-3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматично, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійної справи.

Пунктом 4-3 розділу XV прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", зазначено, що пенсії відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 року № 2148, з 01.10.2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Відповідно з 01.10.2017 року управлінням здійснено перерахунок пенсії та розмір склав - 3348,20 грн.

Пенсію розраховано при загальному стажі 41 рік 8 місяців 11 днів. Середня заробітна плата за 2014, 2015, 2016 роки - 3764,40 грн. Коефіцієнт стажу - 0,41667 (500 міс. - величина оцінки страхового стажу - 1%).

При здійсненні перерахунку використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 01.12.2017 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", збільшений на 79 гривень.

07.11.2017 року позивач звернувся з заявою про перерахунок пенсії від стажу. Страховий стаж після перерахунку склав 45 років 5 місяців 3 дні. Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1%. Розмір пенсії з 01.11.2017 року становить 3722,20 грн.

У зв'язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 3 жовтня 2017 року № 2148-VIIІ, позивач 23.05.2018 року письмово звернувся до відповідача та просив здійснити розрахунок його пенсії за віком із застосуванням величини оцінки страхового стажу 1,35% , як для особи, якій пенсія за віком згідно Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 № 2148-VIII була обчислена вперше.

Листом від 06.06.2018 відповідач повідомив, що застосувати величину оцінки страхового стажу 1,35% немає підстав, адже управління в даному випадку здійснило переведення згідно п.4-7 Прикінцевих положень ЗУ №1058- IV, зі змінами, внесеними ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 року № 2148-УІІ1 та застосовано оцінку одної о раку стажу 1%.

Відмовляючи в задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з відсутності в діях відповідача протиправної бездіяльності щодо здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014-2016 роки зі збереженням величини оцінки одного року страхового стажу 1,35%, починаючи з 01.10.2017, оскільки пенсія призначена позивачу відповідно до положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", у зв'язку з чим у відповідності до вище вказаних положень підлягала перерахунку з 01.10.2017 року з врахуванням частини 4-3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову , виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Так принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Частиною першою ст. 9 Закону N 1058-IV (у редакції, що діяла на момент призначення позивачеві пенсії) передбачено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини першої статті10 Закону №1058-ІV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Коефіцієнт страхового стажу - величина, що визначається відповідно до цього Закону для обрахування страхового стажу при обчисленні розміру пенсії у солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування (№1058-ІV).

Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058 (в редакції Закону № 2148-VIII від 03.10.2017) ст. 25 передбачено, що при розрахунку коефіцієнту страхового стажу визначена величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Згідно з частиною 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням змін, внесених Законом України від 08 липня 2011 року № 3668-VI "Про заходи по законодавчому забезпеченню реформування пенсійної системи" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи або перерахунку пенсії може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

В силу частини 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", збільшений на 79 гривень.

Пункт 4-4 розділу XV Прикінцевих положень Закону України № 1058 стосується тільки осіб, яким призначається пенсія. Зазначено, що з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року № 2148 - VIII передбачено, що у разі якщо внаслідок перерахунку, проведеного відповідно до цього Закону, розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Крім того, згідно п. 4-7 Прикінцевих положень Закону передбачено, що особам, пенсії/щомісячне довічне грошове утримання яким призначені відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 43 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ.

Згідно матеріалів справи з 03.03.2009 позивач отримував пенсію за віком відповідно до вимог Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність», а з 01.10.2017 його автоматично було переведено на пенсію за віком за умовами, визначеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» від 03.10.2017 №2148-08.

Відповідно з 01.10.2017 року управлінням здійснено перерахунок пенсії та розмір склав - 3348,20 грн. Пенсію розраховано при загальному стажі 41 рік 8 місяців 11 днів. Середня заробітна плата за 2014, 2015, 2016 роки - 3764,40 грн. Коефіцієнт стажу - 0,41667 (500 міс. - величина оцінки страхового стажу - 1%). При здійсненні перерахунку використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 01.12.2017 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», збільшений на 79 гривень.

Тобто , після прийняття Закону України «про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-УІІІ позивачу було проведено перерахунок пенсії (осучаснення пенсії).

Слід звернути увагу позивача на те , що ст. 37 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» визначено, що пенсійне забезпечення наукових (науково-педагогічних) працівників здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"

З вказаного слідує, що у даному випадку був здійснений автоматичний перерахунок раніше призначеної пенсії за нормами того ж закону за яким і було призначено пенсію позивачу, тому звернення позивача до відповідача із відповідною заявою про переведення з одного виду пенсії на інший не є призначенням пенсії іншого виду, у разі якої мала б застосовуватись величина оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Тобто , позивач станом на момент свого звернення, вже отримував пенсію за віком, яка була призначена йому раніше, а з 01.10.2017 йому було лише перераховано пенсію даного виду, з урахуванням нової величини оцінки одного року страхового стажу.

Таким чином, пенсія була призначена позивачеві відповідно до Закону №1058-ІV до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", а тому перерахунку підлягає пенсія з 01.10.2017 із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %, що узгоджується із вимогами ч. 4-3, 4-7 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV .

Колегія суддів зазначає, що при зменшенні величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35% до 1% одночасно було підвищено розмір середньої заробітної плати, який використовується при обчисленні пенсій, зокрема позивачу.

Колегія суддів звертає увагу позивача, що із набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» від 03.10.2017 №2148-08 було змінено порядок перерахунку пенсії в цілому, а тому при вирішенні питання про те, чи призвели відповідні зміни до звуження змісту та обсягу набутих позивачем прав, слід виходити із комплексного аналізу положень вказаного Закон в цілому, а не лише з оцінки окремої норми.

Крім того, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014, в якому суд вказав, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат (рішення від 12 жовтня 2004 року у справі «Кйартан Асмудсон проти Ісландії».

Отже, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов'язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Щодо посилань в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції протиправно розглянув справу за правилами спрощеного провадження, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 257 КАС України спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до п.3 ч.6 ст. 12 КАС України справами незначної складності є справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг;

Відповідно до абз.2 ч. 2 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З урахуванням того, що судом першої інстанції, за результатами розгляду справи по суті, прийнято вірне рішення, дані доводи позивача суд до уваги не приймає.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку , що суд першої інстанції вірно розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) у відповідності до п.2 ч.1 ст. 263 КАС України.

При цьому суд зазначає, що позивачем до суду апеляційної інстанції не надано обґрунтувань, яким чином розгляд справи судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) вплинуло на правильність прийнятого судом рішення по суті.

Враховуючи вищенаведене доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

З урахуванням того, що відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, дана справа відноситься до справ незначної складності і відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 321 ,323,325,328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.08.2018 по справі № 2040/5891/18 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

.

Головуючий суддя З.Г. Подобайло
Судді М.І. Старосуд А.М. Григоров
Повний текст постанови складено 12.11.2018.