Справа № 823/2491/18
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/2491/18 Суддя (судді) першої інстанції: Гаращенко В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Цюпка Б.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Богдан-Логістик» на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 27 червня 2018 року (повний текст складено 27 червня 2018 року) у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Богдан-Логістик» до Виконавчого комітету Черкаської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Виконавчого комітету Черкаської міської ради, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 10 квітня 2018 року №272.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 27 червня 2018 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі.

Не погоджуючись з даною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і направити справу для продовження розгляду. На думку апелянта, ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що розгляд позову про скасування рішення відповідача, яким було затверджено акт про визначення збитків власнику землі підлягає розгляду адміністративним судом в порядку, передбаченому правилами адміністративного судочинства.

Відзив на апеляційну скаргу відповідач не подавав, будь-які його письмові пояснення в матеріалах справи відсутні.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, рішенням Виконавчого комітету Черкаської міської ради від 10 квітня 2018 року №272 затверджено акт про визначення збитків власнику землі від 15 листопада 2017 року №41-2017, в якому підставою для визначення і відшкодування збитків зазначено недоотримання доходів територіальною громадою за час фактичного користування позивачем земельною ділянкою площею 37,6532 га, що знаходиться за адресою м.Черкаси, пр.Хіміків, 74, без документів, що посвідчують право на землю та зобов'язано відповідача відшкодувати зазначені збитки в повному обсязі н пізніше одного місяця з дня його прийняття.

Вважаючи вказане рішення відповідача протиправним, ТОВ «Богдан-Логістик» звернулось до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження у справі, дійшов висновку, що позивачем фактично оскаржується правильність визначення збитків відповідачем, як розпорядником (власником) об'єкта власності земельної ділянки, тобто в основі спору були цивільні відносини власності, на які юрисдикція адміністративних судів не поширюється.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у п. 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист (ч.1 ст.5 КАС України).

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов'язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони», за винятком спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень»; 13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917 - 1991 років».

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

За змістом ст.2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Частиною 2 ст.4 ГПК України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідачу не могло бути завдано будь-яких збитків та ним не доведено наявності неодержаних доходів, у діях ТОВ «Богдан-Логістик» відсутня протиправна поведінка, відповідачем порушено порядок формування Комісії для визначення збитків власнику землі та землекористувачам та втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва в м.Черкаси і неправильно обраховано теоретичні збитки, які підлягають відшкодуванню позивачем, згідно оскаржуваного рішення.

Крім того, позивач зазначає, що законодавством не передбачено нарахування та відшкодування відповідачу завданих збитків за відсутності оформленого права власності на земельну ділянку.

Отже, у даній справі спір стосується не стільки правомірності дій стосовно затвердження акта Комісії для визначення збитків власнику землі та землекористувачам та втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва в м.Черкаси (чи здійснені вони у межах повноважень, у спосіб та з дотриманням порядку, що передбачені чинним законодавством України, тощо), скільки визначення розміру збитків за фактичне користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів.

З фактичних обставин справи вбачається, що хоча позивачем оскаржується рішення Виконавчого комітету Черкаської міської ради від 10 квітня 2018 року №272, яким затверджено акт про визначення збитків власнику землі від 15 листопада 2017 року №41-2017, однак вимоги позовної заяви були спрямовані не на статусні та/чи процедурні повноваження органу місцевого самоврядування, а власне на правильність визначення збитків цим органом як розпорядником (власником) об'єкта власності земельної ділянки. Іншими словами, в основі спору були цивільні відносини власності, на які юрисдикція адміністративних судів не поширюється.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права наведений у постанові Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі №676/223/17, який в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України має бути врахований судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Крім того, в справі відсутнє саме рішення Виконавчого комітету Черкаської міської ради від 10 квітня 2018 року №272, яке оскаржується ТОВ «Богдан-Логістик». В судовому засіданні представники позивача його також не надали.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на висновки щодо підсудності даної категорії справ, викладені у п.36 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року №8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів», оскільки наведені роз'яснення носять рекомендаційний характер, в той час, як обов'язок суду враховувати висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду закріплено нормами процесуального законодавства.

Отже, враховуючи, що підставою для звернення позивача до суду фактично є незгода з розміром та підставами відшкодування збитків власників землі, даний позов подано на захист майнових інтересів ТОВ «Богдан-Логістик».

Таким чином, з урахуванням правової позиції, наведеній у постанові Верховного Суду, беручи до уваги, що позивачем у справі є юридична особа та спір у даній справі фактично стосується визначення розміру збитків за користування ТОВ «Богдан-Логістик» земельною ділянкою, позовні вимоги обґрунтовані неправомірністю і неправильністю визначення збитків відповідачем як розпорядником (власником) земельної ділянки, отже, в даних відносинах наявний особистий майновий інтерес обох учасників, тому спірні правовідносини підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Богдан-Логістик» - залишити без задоволення.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 27 червня 2018 року про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 09 листопада 2018 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

А.Ю.Кучма