Справа № 120/3890/18-а
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

07 листопада 2018 р. Справа № 120/3890/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Томчука А.В., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернувся в суд з позовом до Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі- відділ ДВС, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення.

В обґрунтування заявленого позову зазначив, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 12.07.2018 у справі №802/1591/18-а визнано протиправною бездіяльність органу ДВС щодо нерозпочинання примусового виконання рішення на підставі постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25.04.2018 у справі №802/1339/17-а; визнано протиправною та скасовано Постанову старшого державного виконавця органу ДВС Прокопович В.В. від 25.06.2018 ВП №56417161 про скасування процесуального документу; визнано протиправними дії органу ДВС щодо складення повідомлення від 25.06.2018 про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання; визнано протиправною та скасовано постанову начальника відділу від 25.06.2018 ВП №56417161 про скасування процесуального документу. Таким чином, за рішенням суду від 12.07.2018 всі права й обов'язки повертаються в межі тієї форми правовідносин, які були обумовлені на початку створення правовідносин з примусового виконання судового рішення згідно постанови виконавця про відкриття виконавчого провадження від 17.05.2018 ВП №56417161 за заявою стягувача на підставі постанови суду від 25.04.2018 у справі №802/1339/17-а.

25.10.2018 від органу ДВС позивач отримав постанову про відкриття виконавчого провадження від 9.10.2018 №56417161. Вважаючи, що факт винесення 09.10.2018 оскаржуваної постанови свідчить про те, що державний виконавець фактично й не розпочинав до цього часу примусове виконання рішення за заявою стягувача, а боржник не притягнутий до відповідальності за неподання декларації про доходи та майно, яка вимагалася державним виконавцем постановою про відкриття виконавчого провадження від 17 травня 2018 року, позивач звернувся до суду з вимогами:

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Маркульчак Вікторії Володимирівни про відкриття виконавчого провадження від 09.10.2018 ВП №56417161;

- зобов'язати Бориспільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області усунути порушення закону, допущене у виконавчому провадженні №56417161 з примусового виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25.04.2018 у справі №802/1339/17-а;

- постановити окрему ухвалу порядку ст. 249 КАС України.

Ухвалою суду від 31.10.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду на 07.11.2018 о 13:00 год.

05.11.2018 на електронну пошту суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначив, що на підставі рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12.07.2018 №802/1591/18-а відповідачем винесено постанову про скасування процесуального документа, а саме "повідомлення про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання" від 25.06.2018 та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 09.10.2018. Вказали, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 17.05.2018 згідно автоматизованої системи виконавчого провадження скасована, отже вважається нечинною, а постанова від 25.04.2018 є актуальною, згідно якої на даному етапі вчиняються виконавчі дії та яка була винесена після визнання рішенням ВОАС від 12.07.2018 №802/1591/18-а протиправною бездіяльності Бориспільського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області щодо не розпочинання примусового виконання рішення на підставі постанови ВААС від 25.04.2018 №802/1339/17-а.

У автоматизованій системі виконавчого провадження відсутня технічна можливість виконувати дії щодо скасування постанов про скасування процесуального документу. Таким чином, у зв'язку з відсутністю такої технічної можливості в Автоматизованій системі виконавчого провадження щодо відновлення постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.05.2018 державним виконавцем відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 09.10.2018, тому виконавче провадження вважається відкритим з 09.10.2018.

Вказали на необґрунтованість твердження позивача щодо того, що з дати відкриття виконавчого провадження з 17.05.2018 державним виконавцем не було вчинено жодних дій спрямованих на примусове виконання рішення суду, оскільки виконавче провадження було відкрите 09.10.2018, а постанова про відкриття від 17.05.2018 є скасованою та нечинною. Після відкриття виконавчого провадження під виконання зазначеної постанови виконавцем здійснено дії щодо збору інформації про боржника.

Просили відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Ухвалою суду від 06.11.2018 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

06.11.2018 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказує, що винесення постанови від 09.10.2018 про відкриття виконавчого провадження суперечить висновку суду викладеному у його рішенні від 12.07.2018, за якими, скасувавши постанову про скасування процесуального документу ВП №56417161 від 25.06.2018, суд фактично приводить правовідносини у первинний стан на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.05.2018. Доводи органу ДВС на увагу не заслуговують, оскільки відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Посилання державного виконавця відсутність механізму або технічної можливості відновлення постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.05.2018 в Автоматизованій системі виконавчого провадження не може бути перешкодою до виконання судового рішення та реалізації прав стягувача, закріплених в Законі та підставою для невиконання його вимог державними виконавцями або посадовими особами органу ДВС.

06.11.2018 до суду надійшов оригінал відзиву відповідача та копії документів виконавчого провадження №56417161.

Сторони в судове засідання не з'явились, подавши заяви про розгляд справи за їх відсутності (вх.№50403, №0516). Позивач зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, державний виконавець вказав, що відділ ДВС проти позову заперечує у повному обсязі.

Відповідно до частини 3 статті 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

У пункті 10 частини 1 статті 4 КАС України зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

В силу положень частини 3 статті 268 КАС України, неприбуття в судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції.

З огляду на наведене вище, суд дійшов висновку про розгляд та вирішення справи у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 як стягувач звернувся до Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області з заявою про примусове виконання рішення Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25.04.2018 у справі №802/1339/17-а.

17.05.2018 року за заявою позивача старшим державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області Прокопович В.В. відкрито виконавче провадження №56417161 з виконання судового рішення від 25.04.2018 у справі №802/1339/17-а, згідно якої зобов'язано боржника (Київську митницю ДФС) подати декларацію про доход та майно боржника, стягнуто виконавчий збір у розмірі 3524 грн.

25.05.2018 старшим державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області Прокопович Вікторією Володимирівною винесено Постанову про скасування процесуального документу ВП№5641716. Вказано, що за результатами перевірки законності виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем Прокопович В.В. порушено вимоги ч.3 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження", а саме "виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов'язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов'язаний мати таку печатку", у зв'язку з чим скасовано "Постанову про відкриття виконавчого провадження" від 17.05.2018.

25.06.2018 начальником Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області Сергієнко Олексієм Миколайовичем винесено Постанову про скасування процесуального документу ВП №56417161, якою скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження від 17.05.2018.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 12.07.2018 у справі №802/1591/18-а:

- визнано протиправною бездіяльність Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області щодо нерозпочинання примусового виконання рішення на підставі постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25.04.2018 у справі №802/1339/17-а;

- визнано протиправною та скасовано Постанову старшого державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області Прокопович Вікторії Володимирівни від 25.06.2018 ВП №56417161 про скасування процесуального документу;

- визнано протиправними дії Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області щодо складення повідомлення від 25.06.2018 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання;

- визнано протиправною та скасувати Постанову начальника Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області Сергієнко Олексія Миколайовича від 25.06.2018 ВП №56417161 про скасування процесуального документу.

02.10.2018 старшим державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області Маркульчак Вікторією Володимирівною винесено постанову ВП №56417161 про скасування документа "Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання" від 25.06.2018.

09.10.2018 старшим державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області Маркульчак Вікторією Володимирівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №56417161 з виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду №802/13339/17-а від 25.04.2018.

Вказуючи, що на підставі заяви стягувача про примусове виконання постанови від 25.04.2018 державним виконавцем винесено дві постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.05.2018 та від 09.10.2018 у одному виконавчому провадженні №56417161, що не допускається Законом та що, винесення постанови від 09.10.2018 про відкриття виконавчого провадження суперечить висновку суду, викладеному у його рішенні від 12.07.2018, за якими скасувавши Постанову про скасування процесуального документу ВП №56417161 від 25.06.2018, суд фактично приводить правовідносини у первинний стан на момент винесення Постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.05.2018, позивач звернувся до суду захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 1404) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Підлягають примусовому виконанню виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом (пункти 1-2 частини першої статті 3 Закону № 1404).

В силу частини 1 статті 5 Закону №1404 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно пункту частини 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

В силу частини 1 статті 5 Закону №1404 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону № 1404).

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина 1 статті 13 Закону №1404).

Зважаючи на заявлені позовні вимоги в контексті даної спірної ситуації, суд вважає за доцільне вказати, що судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку (ст. 129-1 Конституції України).

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст.ст. 6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов'язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Частиною другою статті 14 КАС України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Суд зауважує, що на виконання рішення суду у справі №802/1591/18-а державним виконавцем 02.10.2018 винесено постанову ВП №56417161 про скасування документа "Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання" від 25.06.2018.

Тобто, за рішенням суду від 12.07.2018 правовідносини з виконання рішення ВААС від 25.04.2018 №802/1339/17-а повернулись до первинного стану, тобто в межі тієї форми правовідносин, які були обумовлені на початку їх виникнення, тобто на момент винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.05.2018 ВП №56417161.

Разом з тим, суд враховує, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід'ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов'язання адміністративних органів виконувати рішення (наприклад, пункт 41 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року).

Суд, зважає на пояснення державного виконавця наведені у відзиві щодо відсутності технічної можливості в Автоматизованій системі виконавчого провадження щодо відновлення постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.05.2018, та як наслідок винесення нової постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.10.2018.

Відповідно частини 1 статті 8 Закону України "Про виконавче провадження" реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України.

Зважаючи на обов'язок суб'єкта владних повноважень щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, визначений частиною другою статті 77 КАС України, суд наголошує, що відділом ДВС не наведено беззаперечних переконливих доводів та не надано доказів щодо відсутності технічної можливості в Автоматизованій системі виконавчого провадження щодо відновлення постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.05.2018. Тобто на підтвердження заявленої позиції відповідачем не надано відповідних доказів, зокрема Положення про Автоматизовану систему виконавчого провадження, її технічні і функціональні можливості, тощо.

Крім того, нормами Закону України "Про виконавче провадження" не передбачено винесення/існування другої за рахунком постанови про відкриття виконавчого провадження у межах одного виконавчого провадження.

Відповідно частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У зв'язку з наведеним за умови встановленої під час розгляду справи протиправності постанови старшого державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Маркульчак В.В. про відкриття виконавчого провадження від 09.10.2018 ВП №56417161, остання підлягає скасуванню у судовому порядку.

Визначаючись щодо решти заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали виконавчого провадження ВП №56417161, суд зважає на основні засади виконавчого провадження визначені статтею 2 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема: 1) верховенства права; 2) обов'язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об'єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно статті 3 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження" визначено обов'язки і права виконавців, обов'язковість вимог виконавців.

В силу частини першої вказаної статті виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 3 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" закріплено права виконавця під час здійснення виконавчого провадження.

Державний виконавець в порушення Закону не використав надані йому повноваження та не у повному обсязі вчинив виконавчі дії для примусового виконання судового рішення.

Судом встановлено, що державний виконавець жодного заходу з примусового виконання рішення, після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.06.2018 не здійснив, тобто не скористався наданими йому правами відповідно до закону для своєчасного виконання судового рішення з метою відновлення порушених прав стягувача.

У зв'язку з наведеним, наявні підстави для зобов'язання відповідача усунути порушення закону та здійснити виконавчі дії з виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25.04.2018 у справі №802/1339/17-а відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Щодо постановлення судом окремої ухвали, слід зазначити наступне.

Відповідно до частин 1,2,3 ст.249 КАС України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов'язків, неналежного виконання професійних обов'язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором. Окрема ухвала щодо прокурора або адвоката надсилається органу, до повноважень якого належить притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора або адвоката відповідно.

Із системного аналізу даної норми права вбачається, що суд, виявивши під час розгляду даної справи порушення закону, має право постановити окрему ухвалу та направити її відповідному суб'єкту владних повноважень з метою припинення порушення закону шляхом вжиття останнім заходів щодо усунення причин та умов, які сприяли такому порушенню.

Суд зазначає, що вказана норма закону дає можливість суду відреагувати на деякі порушення закону, стосовно яких він не може самостійно вжити заходів для усунення цих порушень, причин та умов, що їм сприяли, для встановлення винних осіб та притягнення їх до юридичної відповідальності.

Окрема ухвала є реакцією на ті порушення, які не усуваються судовим рішенням, а також на причини й умови вчинення порушень для запобігання їх повторенню.

Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що винесення окремої ухвали є правом суду, а не його обов'язком, у зв'язку з чим слід відмовити позивачу у задоволенні вказаного клопотання.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для постановлення окремої ухвали.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному та об'єктивному дослідженні.

Отже, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.

З урахуванням вимог статті 139 КАС України, за відсутності судових витрат понесених позивачем, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київькій області Маркульчак Вікторії Володимирівни про відкриття виконавчого провадження від 09.10.2018 ВП №56417161.

Зобов'язати Бориспільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київькій області відповідача усунути порушення закону та здійснити виконавчі дії з виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25.04.2018 у справі №802/1339/17-а відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1)

Відповідач: Бориспільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області (Київський Шлях, 63, м. Бориспіль, Київська область, 08300, ).

Повний текст рішення суду складено 07.11.2018

Суддя Томчук Андрій Валерійович