Справа № 808/2426/18
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2018-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

09 жовтня 2018 року Справа № 808/2426/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бойченко Ю.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (69037, АДРЕСА_1; адреса для листування: 69002, АДРЕСА_2)

до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області (69001, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 50)

про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

20.06.2018 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Фонду державного майна України; Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області (далі - відповідач ), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача 1 щодо невиконання постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 02.04.2015 в адміністративній справі № 808/9545/14 в період часу з 03.04.2015 по 18.05.2018;

- стягнути солідарно з відповідача 1 та відповідача 2 на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у загальному розмірі 236 976,87 грн.;

- стягнути солідарно з відповідача 1 та відповідача 2 на користь позивача збитки у розмірі 109 093,48 грн.

Ухвалою суду від 25.06.2018 відкрито провадження в адміністративній справі №808/2426/18, призначено підготовче засідання на 23.07.2018.

Розгляд справи відкладено до 08.08.2018 та до 19.09.2018.

Ухвалою суду від 19.09.2018 прийнято уточнені позовні вимоги ОСОБА_1, а саме: визнати протиправною бездіяльність Фонду державного майна України щодо невиконання постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 02.04.2015 в адміністративній справі № 808/9545/14 в період часу з 03.04.2015 по 18.05.2018; стягнути солідарно з Фонду державного майна України та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у загальному розмірі 330817,78 грн.; стягнути солідарно з Фонду державного майна України та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області на користь позивача збитки у розмірі 109093,48 грн.

Ухвалою суду від 19.09.2018 за клопотанням представників сторін провадження у справі зупинено до 09.10.2018 для надання їм часу на примирення.

09.10.2018 від представника позивача надійшло клопотання (вх. №32069), в якому він просить залишити частину позову без розгляду та розглядати позовні вимоги в наступній редакції: «Стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 330 817,78 грн.».

Ухвалою суду від 09.10.2018 клопотання позивача задоволено; позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду в частині вимог про визнання протиправною бездіяльності Фонду державного майна України щодо невиконання постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 02.04.2015 в адміністративній справі № 808/9545/14 в період часу з 03.04.2015 по 18.05.2018; стягнення з Фонду державного майна України на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу; стягнення солідарно з Фонду державного майна України та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області на користь позивача збитки у розмірі 109093,48 грн.

Справа розглядається з урахуванням уточнених позовних вимог від 09.10.2018.

Ухвалою суду від 09.10.2018 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в цей же день.

В обґрунтування позову зазначено, що постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 02.04.2015 по справі №808/9545/14 за позовом ОСОБА_1 до Фонду державного майна України про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано Наказ Фонду державного майна України від 24.11.2014 № 148-р про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області 24.11.2014 за систематичне невиконання без поважних причини службових обов'язків. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області з 25.11.2014. Постанова суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області підлягає негайному виконанню. Проте, постанова суду в частині поновлення на посаді виконана лише 18.05.2018. Посилаючись на норми Кодексу законів України про працю, Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100, зазначає, що має право на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 03.04.2015 по 18.05.2018, та наводить відповідні розрахунки суми до стягнення. Просить задовольнити позов.

Відповідач надав до матеріалів справи відзив (вх. від 23.07.2018 №22848), в якому навів власний розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу. З урахуванням зміни посадового окладу та коефіцієнта підвищення, сума до стягнення має складати 330 817,74 грн. Просить врахувати пояснення, надані у відзиві, при винесенні рішення.

Ухвалою суду від 09.10.2018 провадження у справі поновлено.

Представники сторін у судове засідання не з'явились, надали заяви (вх. №№32070, 32068) про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

За правилами, встановленими ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі викладеного, враховуючи неявку всіх учасників справи, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності

ВСТАНОВИВ:

Наказом Фонду державного майна України від 24.11.2014 № 148-р ОСОБА_1 звільнено з посади начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області 24.11.2014 за систематичне невиконання без поважних причини службових обов'язків.

Позивачем оскаржено власне звільнення до Запорізького окружного адміністративного суду. Постановою від 02.04.2015 у справі №808/9545/14 позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано Наказ Фонду державного майна України від 24.11.2014 № 148-р про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області 24.11.2014 за систематичне невиконання без поважних причини службових обов'язків. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області з 25.11.2014. Постанова суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області підлягає негайному виконанню.

Ухвалою суду Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.01.2016 відмовлено у відкритті адміністративного провадження за апеляційною скаргою Фонду державного майна України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18.04.2016 відмовлено у відкритті провадження за касаційною скаргою Фонду Державного майна України на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.01.2016 у справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду державного майна України про скасування наказу та поновлення на посаді.

04.07.2016 позивач отримав виконавчі листи по справі №808/9545/14 та звернувся до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби.

24.11.2016 державним виконавцем відкрито виконавче провадження №52971615 про поновлення позивача на посаді, проте постанову про відкриття скасовано рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.04.2018 по справі №826/450/17 за позовом Фонду державного майна України до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби з мотивів пропуску строку пред'явлення виконавчого документа на примусове виконання.

Виконавчий лист по справі №808/9545/14 в частині скасування наказу від 24.11.2014 №148-р повернуто позивачу без прийняття до виконання повідомленням Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби від 31.07.2017 у зв'язку із скасуванням постанови про відкриття провадження від 24.11.2016 постановою заступника директора Департаменту державної виконавчої служби від 27.07.2017.

Пунктом другим наказу з особового складу Фонду державного майна України від 18.05.2018 №99-р позивача поновлено на посаді начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області з 21.05.2018.

Наказом з особового складу Фонду державного майна України від 24.05.2018 №111-р внесено зміни до п. 2 наказу 18.05.2018 №99-р та викладено його у наступній редакції: «Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області з 25.11.2014».

Наказом з особового складу Фонду державного майна України від 24.05.2018 №107-р позивачу присвоєно найнижчий 6 ранг державного службовця в межах відповідної категорії посад.

Трудова книжка позивача свідчить про поновлення на посаді з 25.11.2014.

Пунктом другим наказу з особового складу Фонду державного майна України від 24.05.2018 №108-р наказано Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Запорізькій області виплатити ОСОБА_1 кошти за час вимушеного прогулу.

Вважаючи, що має право на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу з дня, наступного за днем винесення постанови суду про поновлення на посаді - 03.04.2015 по день фактичного поновлення - 18.05.2018, а також враховуючи, що станом на день звернення до суду п. 2 наказу з особового складу Фонду державного майна України від 24.05.2018 №108-р не виконано, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Розглядаючи справу по суті, суд керується наступним.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначає Кодекс законів про працю України (далі також - КЗпП; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Відповідно до частин першої та другої статті 235 КЗпП у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно зі статтею 236 КЗпП у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Відповідно до частин другої та третьої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно із частиною першою статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

За приписами пункту 3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Аналогічні положення закріплювалися у статтях 14, 255, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, який діяв до 15.12.2017.

Разом з тим, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 34 постанови від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Відповідно до частини сьомої статті 235 КЗпП рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно виконується не з часу набуття ним законної сили (як це передбачено для переважної більшості судових рішень), а негайно з часу його оголошення (постановлення).

В той же час, як вже зазначалося раніше, постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 02.04.2015 по справі №808/9545/14, допущена до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді, виконана Фондом державного майна України лише 18.05.2018.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач має право на виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу (з 24.11.2014), який включає в себе і період затримки виконання судового рішення з 03.04.2015 по 18.05.2018.

При цьому, середній заробіток визначається відповідно до частини першої статті 27 Закону України «Про оплату праці», за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 5 Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Відповідно до абзаців 1 та 2 пункту 10 Порядку №100 у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей.

Виходячи з відкоригованої таким чином заробітної плати у розрахунковому періоді, за встановленим у пунктах 6, 7 і 8 розділу IV порядком визначається середньоденний (годинний) заробіток. У випадках, коли підвищення тарифних ставок і окладів відбулось у періоді, протягом якого за працівником зберігався середній заробіток, за цим заробітком здійснюються нарахування тільки в частині, що стосується днів збереження середньої заробітної плати з дня підвищення тарифних ставок (окладів).

Відповідно до Довідки про розмір середньоденної та середньомісячної заробітної плати ОСОБА_1, виданої відповідачем, середньоденна заробітна плата позивача становить 252,91 грн.

Посадовий оклад позивача за період з 24.11.2014 по 30.11.2016 становив 2 793,00 грн., з 01.12.2015 по 30.04.2016 - 3 491,00 грн. (відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268).

З урахуванням кількості робочих днів за час вимушеного прогулу згідно графіка роботи регіонального відділення з 24.11.2014 по 30.04.2016 (360 днів), середньоденної заробітної плати, відкоригованої з грудня 2015 року на коефіцієнт підвищення 1,2499 (3491 грн. - посадовий оклад з 01.12.2015/2793 грн. - посадовий оклад до 01.12.2015), середній заробіток позивача за період з 24.11.2014 по 30.04.2016 становив 97 747,04 грн.

Відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ відбулось підвищення заробітної плати державних службовців з одночасною зміною структури праці.

У зв'язку із новаціями законодавства відповідачем обраховано новий розмір середньоденної заробітної плати позивача, який склав 411,13 грн.

Посадовий оклад за посадою, яку обіймав ОСОБА_1, неодноразово змінювався відповідно до вимог постанов Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 №292 та від 18.01.2017 №15, зокрема: з 01.05.2016 - 6 892,00 грн.; з 01.01.2017 - 7 100,00 грн.; з 13.12.2017 - 8 000,00 грн.; з 01.01.2018 - 10 400,00 грн.

З урахуванням кількості робочих днів за час вимушеного прогулу згідно графіка роботи регіонального відділення за період з 01.05.2016 по 18.05.2018 (510 днів), середньоденної заробітної плати, відкоригованої з січня 2017 року на коефіцієнт підвищення 1,0302; з 13 грудня 2017 року - 1,1608; з 01.01.2018 - 1,5090; середній заробіток позивача за вказаний період становив 233 070,74 грн.

Сумарно середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24.11.2014 по 18.05.2018 становить 330 817,78 грн.

Спір щодо зазначеної суми між сторонами відсутній.

Визначаючи розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу судом також враховується те, що позивач у спірному періоді доходів не отримував, що підтверджується Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про суми виплачених доходів від 07.08.2018 №67153 за ІV квартал 2014 року - І квартал 2018 року та листом Запорізького обласного центру зайнятості від 06.08.2018 №2167/01-22.

Згідно з абзацом 5 пункту 6 Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Тому відповідач , як податковий агент згідно норм Податкового Кодексу України та як страхувальник згідно Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», зобов'язаний виплатити позивачеві суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу, утримавши із нього при виплаті податки та інші обов'язкові платежі.

Такий висновок узгоджуються з практикою Верховного Суду України, зокрема, викладеною в постановах від 21.01.2012 № 6-87цс11 та від 14.01.2014 № 21-395а13.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, за правилами, встановленими статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є належним чином обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Відтак, питання щодо розподілу судових витрат не розглядається.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 241, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити.

2. Стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області (69001, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 50; ) на користь ОСОБА_1 (69037, АДРЕСА_1; адреса для листування: 69002, АДРЕСА_2; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 330 817 (триста тридцять тисяч вісімсот сімнадцять) гривень 78 копійок.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 09.10.2018.

Суддя Ю.П. Бойченко