Справа № 826/2596/18
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/2596/18 Суддя (судді) першої інстанції: Панченко Н.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Шелест С.Б.,

Пилипенко О.Є.,

за участю секретаря судового засідання Пушенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 липня 2018 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області (Київська область, м. Ірпінь, вул. Шевченка, 4), у якому просить суд:

- визнати протиправними дії Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо протизаконного застосування у жовтні 2017 року при переведенні ОСОБА_3 з пенсії по інвалідності, призначеної у 2005 році відповідно до Розділу IV Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", на пенсію за віком відповідно до розділу ІІІ Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" показника величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1,00%;

- зобов'язати Ірпінське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області провести обчислення, нарахування та виплату ОСОБА_3 пенсії за віком у відповідності до частини 1 статті 27, частин 1 та 2 статті 40, статті 45 та пункту 4-4 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" із застосування показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу у цілому по Україні за 2014-2016 роки (3764,40 грн.) та показника величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1,35 % з дня звернення за призначенням пенсії за віком, тобто з 12.10.2017.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва позовну заяву ОСОБА_3 до Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії передано на розгляд до Київського окружного адміністративного суду.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що після досягнення пенсійного віку він набув право на призначення пенсії за віком за Законом № 1058-IV із застосуванням показника величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,38 %. Проте, при призначенні пенсії відповідач застосував схему визначення розміру пенсії, яка використовується при перерахунку раніше призначених пенсій, визначивши розмір пенсії виходячи із величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1%.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 17.07.2018 р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 17.07.2018 р. та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідачем та судом першої інстанції неправильно визначено такі поняття як «перерахунок пенсії», «призначення пенсії», «переведення з одного виду пенсії на інший», оскільки переведення з одного виду пенсії на інший, на думку позивача, не можна ототожнювати із таким поняттям як «перерахунок пенсії», оскільки останній за своїм значенням є процедурою перегляду розміру вже призначеної пенсії, а, у випадку позивача, це зміна виду пенсії шляхом призначення її нового виду.

Отже, позивач вважає, що відповідно до його заяви від 12.10.2017 р. відбулося призначення йому пенсії за віком, а, отже, відповідно до п.4-4 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 має бути застосовано величину оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

У відповідності до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 26 грудня 2005 року ОСОБА_3 призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Судом встановлено, що 12.10.2017 позивача було переведено з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до розділу ІV Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", на пенсію за віком відповідно до розділу ІІІ Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

При цьому, визначаючи розмір пенсії за віком, фахівцями Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, посилаючись на частину 3 статті 45 Закону № 1058-IV та пункт 4-3 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", для обчислення коефіцієнту страхового стажу було застосовано величину оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1 %.

10 січня 2018 року позивач звернувся до Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області із заявою, у якій просив розрахувати призначену йому пенсію за віком із застосування величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1,35%.

Листом від 24.01.2018 №21/К-03 Ірпінське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області повідомило позивача про відсутність підстав для зміни розміру пенсії за віком. При цьому позивачеві роз'яснено, що відповідно до пункту 4.3 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015, та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1%.

Не погоджуючись із застосованим органом Пенсійного фонду показником величини оцінки одного року страхового стажу, позивач звернувся до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії в межах одного закону (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. При цьому, кожна наступна зміна виду пенсії в межах одного закону є переведенням або переходом з одного виду пенсії на інший, а не її призначенням, оскільки в практиці застосування пенсійного законодавства не існує поняття другого, третього, подальшого або іншого призначення пенсії. Законодавець оперує лише поняттям призначення пенсії, яким є первинне її призначення та поняттям переведення пенсії з виду на вид, яким є всі подальші зміни виду пенсії саме в межах одного закону.

Оскільки, під час розгляду заяви позивача від 12.10.2017 р. було встановлено, що йому не призначалась пенсія у розумінні Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», підстав для розрахунку пенсії позивача виходячи із величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1,35 % - немає.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції про що вважає за необхідне зазначити наступне.

З 1 січня 2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.03.2003 №1058-ІV (надалі - Закон №1058-ІV), яким визначено принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також врегульовано порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Зокрема, визначено, що зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Отже, з 1 січня 2004 року Закон №1058-ІV є основним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.

Згідно положень статті 9 Закону №1058-ІV за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 10 Закону № 1058-ІV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до частини 3 статті 45 Закону № 1058-ІV, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону №1058-ІV, розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 25 Закону №1058-ІV, коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п'яти знаків після коми за формулою: Кс = (См х Вс):( 100 % х 12), де: Кс - коефіцієнт страхового стажу; См - сума місяців страхового стажу; Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1 %.

Таким чином, ч. 3 ст. 45 Закону №1058-ІV регламентовано порядок переведення, призначеної на підставі цього Закону пенсії, з одного виду на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІV.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 3 жовтня 2017 року N 2148-VIII, який набрав чинності 11.10.2017 р., розділ XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV доповнено пунктом 43 , яким визначено, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", збільшений на 79 гривень.

Отже, виходячи із законодавчо внесених змін, вбачається, що під час переведення особи з одного виду пенсії на інший, розмір пенсії визначається виходячи з середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Посилання позивача на необхідність застосування при визначенні розміру його пенсії величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1,35 % не ґрунтуються на вимогах закону з огляду на наступне.

Так, пунктом 4-4 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на який посилається позивач як на підставу для проведення розрахунку його пенсії з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1,35 % передбачено, що з 01.10.2017 по 31.12.2017 при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Аналіз змісту наведених положень дає підстави стверджувати, що величина оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1,35 % застосовується лише при призначенні особі пенсії вперше, тобто коли особа звернулася із заявою про призначення пенсії відповідного виду з 01.10.2017 р.

Натомість під «призначенням пенсії» слід розуміти її первинне призначення, яке не можна ототожнювати з поняттям «переведення пенсії» з одного виду на інший вид, що здійснюється в межах одного закону.

Так, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії в межах одного закону (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

При цьому у разі зміну виду пенсії здійснюється її перерахунок, тобто зміна її призначеного розміру. Механізм такого перерахунку визначається законом.

У даному випадку пенсія відповідно до Закону №1058-ІV вже була призначена позивачеві 26.12.2005 р., а відтак положення пункту 4-4 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV до спірних правовідносин застосуванню не підлягають.

Доводи позивача з приводу того, що відповідно до його заяви від 12.10.2017 пенсія за віком призначалась йому вперше зазначених висновків суду не спростовують, оскільки, в даному випадку, в силу частини 3 статті 45 Закону №1058-ІV, мало місце саме «переведення позивача з одного виду пенсії на інший» в рамках та за формулою, визначеною єдиним Законом №1058-ІV.

З матеріалів справи слідує, що заява позивача від 12.10.2017 була подана з метою переведення з одного виду пенсії на інший, а саме, з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

Таким чином, за заявою позивача від 12.10.2017 відповідачем не вирішувалось питання про призначення позивачеві пенсії, а лише було замінено її вид.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки заява позивача від 12.10.2017 р. на зміну виду пенсії була подана в рамках одного Закону №1058-ІV, відповідно застосування відповідачем під час перерахунку пенсії положень ч. 3 ст. 45 та п. 43 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV є правомірним.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України залишити апеляційну скаргу без задоволення, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 липня 2018 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: С.Б.Шелест

О.Є.Пилипенко

Повний текст постанови виготовлено 07.11.2018 р.