Справа № 815/4708/17
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2018-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2018 р. м. ОдесаСправа № 815/4708/17

Категорія: 8.2 Головуючий в 1 інстанції: Андрухів В. В.

Судова колегія П'ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Яковлєва О.В.,

суддів Градовського Ю.М., Крусяна А.В.

при секретарі Кучмій І.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2017 року, у справі за позовом Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Державної фіскальної служби в Одеській області звернулось до суду з позовом у якому заявлено вимоги ОСОБА_1 про стягнення суми податкової заборгованості зі сплати податку на доходи з фізичних осіб, у сумі 187200,80 грн.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що є помилковим висновок суду першої інстанції про задоволення позивних вимог, так як позивач не є резидентом України, а тому не є платником податку, відповідно до законодавства України.

Крім того, апелянт зазначив, що він фактично не проживає на території України, а тому не отримував у встановленому порядку повісток про виклик до суду для розгляду даної справи.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що податковим органом, у період з 15 вересня 2016 року по 21 вересня 2016 року, проведено позапланову невиїзну перевірку ОСОБА_1, за наслідок якої складено акт № 2677/15-54-13-04/НОМЕР_1 від 28 вересня 2016 року.

При цьому, на підставі встановлених вказаним актом порушень, податковим органом складено та направлено ОСОБА_1 наступні податкові повідомлення-рішення: № від 11 жовтня 2016 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування, на загальну суму 144 145,66 грн.; № від 11 жовтня 2016 року, яким нараховано штрафні (фінансові) санкції (штраф), на суму 170,00 грн.

Крім того, ОСОБА_1 виставлено податкову вимогу від 11 листопада 2016 року № 2387-17, якою останнього зобов'язано сплатити узгоджене податкове зобов'язання, у сумі 187 200,80 грн.

Проте, у встановлені податковим органом строки ОСОБА_1 не сплачено зазначеної у вимозі суми, а тому з метою стягнення наявного податкового боргу податковий орган звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції, з яким погоджується судова колегія, зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як узгоджений, проте добровільно не сплачений податковий борг, підлягає стягненню у судовому порядку, з огляду на наступне.

Так, згідно п. 14.1.175 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з пп. 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податкова вимога - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України, У разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Згідно п. 59.5 ст. 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до п. 95.1 ст. 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Пунктом 95.2 вказаної статті встановлено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Колегією суддів встановлено, що податковий орган звернувся до суду з даним адміністративним позовом про стягнення податкового боргу з платника податків, внаслідок наявності у останнього грошового зобов'язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб, що виникло на підставі надісланих останньому податкових повідомлень-рішень від 11 жовтня 2016 року № та № .

Так, з вищезазначених норм вбачається, що право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає у контролюючого органу на наступний день після закінчення 60 днів з дня надіслання платникові податків податкової вимоги.

При цьому, у зібраних матеріалах справи наявна копія податкової вимоги № 2387-17 від 01 листопада 2016року, яку отримано відповідачем 16 листопада 2016 року, тобто більше ніж за 60 днів до подання даного адміністративного позову.

В даному випадку, у зібраних матеріалах справи відсутні докази оскарження вищевказаних податкових повідомлень-рішень, а також докази сплати відповідної суми заборгованості.

Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог податкового органу та стягнення з відповідача відповідного податкового боргу.

Між тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у межах спірних правовідносин адміністративним судом не перевіряється правомірність податкових повідомлень-рішень, якими позивачу нараховано відповідні податкові зобов'язання.

В даному випадку, перевірка правомірності таких податкових повідомлень-рішень має здійснюватись шляхом адміністративного або судового оскарження останніх у встановленому законом порядку.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта на факт постійного проживання за кордоном, а також на факт необізнаності у прийнятих податковим органом рішеннях, як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог податкового орагну, з огляду на наступне.

В даному випадку, згідно наявної в матеріалах справи довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, що надана на запит Одеського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2017 року № 815/4708/17/27276/17, ОСОБА_1, починаючи з 1996 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

В свою чергу, податковим органом, у встановленому законом порядку, надсилалось на зареєстровану адресу відповідача відповідні рішення та вимоги.

При цьому, колегія суддів вважає, що податковий орган не зобов'язаний перевіряти достовірність підпису особи, яка самостійно, або через члена своєї родини, отримала поштова відправлення за своїм зареєстрованим місцем проживання.

Крім того, варто відзначити, що згідно з положеннями ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», п. 5.3 Порядку розгляду в дипломатичних представництвах або консульських установах України за кордоном клопотань громадян України, які виїхали за її межі тимчасово, про залишення на постійне проживання за кордоном, затвердженого наказом Міністерства закордонних справ України від 22 листопада 1999 року № 201, документом, що підтверджує постійне проживання громадянина України за кордоном, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон зі штампом «Постійне проживання» або таким написом (з відміткою про дату внесення та із зазначенням посади і прізвища особи, яка його внесла), який скріплюється підписом посадової особи та печаткою відповідного територіального підрозділу Міністерства закордонних справ України або дипломатичного представництва чи консульської установи України за кордоном.

Тобто, якщо громадянин України постійно проживає в іншій країні він має у встановленому законом порядку зареєструвати своє місце проживання у відповідному територіальному підрозділу Міністерства закордонних справ України або дипломатичного представництва чи консульської установи України за кордоном, що свідчитиме про набуття ним статусу нерезидента.

При цьому, невиконання відповідного обов'язку фізичною особою, не є підставою вважати протиправними дії суб'єктів владних повноважень з надсилання своїх рішень на відповідні адреси фізичних осіб, з метою виконання покладених на них повноважень.

З аналогічних підстав колегія суддів не приймає посилання про неналежне сповіщення його судом першої інстанції про час і місце розгляду даної справи, так як відповідно до вимог п. 2 ч. 4 ст. 124 КАС України, таке сповіщення здійснювалось за зареєстрованим місцем проживання особи.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 325, 328 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2017 року - без змін.

Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на ОСОБА_1.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів після складання повного судового рішення, відповідно до вимог ст. 243 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 06 листопада 2018 року

Головуючий: Яковлєв О.В.
Судді: Градовський Ю.М. Крусян А.В.