Справа № 802/1192/18-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1192/18-а

Головуючий у 1-й інстанції: Томчук А.В.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

07 листопада 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

представника позивача: ОСОБА_2,

представників відповідача: Лакійчука О.М., Козлачкової Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 липня 2018 року (повний текст рішення складений 07.08.2018) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2018 року позивач, ОСОБА_5, звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень: податкові повідомлення-рішення від 23.03.2018 № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 40488,38 грн., в тому числі 32390,70 грн. основний платіж та 8097,68 грн. штрафні санкції; № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 793905 грн., у тому числі 635124 грн. основний платіж та 158781 грн. штрафні (фінансові) санкції; № про збільшення грошового зобов'язання зі сплати військового збору на загальну суму 3374,04 грн., у тому числі 2699,23 грн. основний платіж та 674,3 грн. штрафні (фінансові) санкції; рішення від 23.03.2018 року: № про застосування штрафу у сумі 432,52 грн. за несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та нарахування пені у сумі 84,46 грн.; № про застосування штрафу у сумі 154 грн. за несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та нарахування пені у сумі 19,72 грн.; № про застосування штрафних санкцій у сумі 3114,06 грн. за несвоєчасне нарахування єдиного внеску; вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 23.03.2018 року №Ф щодо сплати недоїмки в сумі 31140,60 грн.

Вінницький окружний адміністративний суд рішенням від 26 липня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовив у повному обсязі. Судове рішення мотивоване тим, що з моменту переходу позивача на загальну систему оподаткування на позивача почали розповсюджуватись загальні вимоги обов'язкової реєстрації платника ПДВ, передбачені п. 183.3, п. 183.4 ст. 183 ПК України. Суд також дійшов висновку про порушення позивачем п. 181.1 ст. 181, п.291.4 ст.291 Податкового кодексу України та правомірність визначення контролюючим органом фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5 податкового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 793905 грн., у тому числі 635124 грн. основний платіж та 158781 грн. штрафні (фінансові) санкції, а отже податкове повідомлення-рішення № від 23.03.2018 є законним та скасуванню не підлягає. Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 порушив вимоги п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України, а тому нарахування контролюючим органом податкового зобов'язання про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 40488,38 грн., в тому числі 32390,70 грн. основний платіж та 8097,68 грн. штрафні санкції року та податкове повідомлення-рішення № від 23.03.2018 року скасуванню не підлягали.Також, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 порушено абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 11, ст. 8, п. 2 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VI із змінами та доповненнями, у результаті чого сума єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування за 2017 рік встановлено у розмірі 31140,60 грн, тому вимога податкового органу щодо сплати боргу (недоїмки) від 23.03.2018 року №Ф - в сумі 31140,60 грн. є правомірною та скасуванню в судовому порядку не підлягала.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що з 01.01.2017 він є платником єдиного податку 3 групи, вчасно подавав до контролюючого органу відповідні декларації та протягом 2017 року ним було сплачено єдиний податок у визначені строки та у відповідності до задекларованих сум, а тому, вважає висновки податкового органу необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності, а винесені рішення незаконними та такими, що підлягають скасуванню.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що позивач в 2017 році неправомірно перебував на спрощеній системі оподаткування. Відповідно до вимог чинного законодавства була проведена планова документальна виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання ОСОБА_5 вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 27.04.2015 по 31.12.2017 за результатами якої було складено акт №943/1301/НОМЕР_2 від 02.03.2018 та виявлено порушення податкового законодавства, а тому, винесені податкові повідомлення-рішення є правомірними та не підлягають скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.

Представники відповідача заперечували проти задоволення апеляційної скарги позивача та просили суд залишити її без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 липня 2018 року - без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що фізична особа-підприємець ОСОБА_5 зареєстрований у Хмільницькому міськрайонному управлінні юстиції, про що зроблено запис про включення відомостей про фізичну особу-підприємця до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №0005623 від 27.04.2015 та перебуває на обліку в Калинівській об'єднаній податковій інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області (м. Хмільник) з 27.04.2018.

На підставі п. 77.4 ст. 77 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI із змінами та доповненнями, Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI, відповідно до наказу на проведення перевірки від 22.01.2018 №229 та направлення від 05.02.2018 №223, виданих Головним управлянням ДФС у Вінницькій області, згідно плану-графіку проведення планових перевірок суб'єктів господарювання на 2018 рік, головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб Головного управляння ДФС у Вінницькій області Лакійчуком Олександром Миколайовичем була проведена планова документальна виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання ОСОБА_5 вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 27.04.2015 по 31.12.2017.

За результатами перевірки складено акт №943/1301/НОМЕР_2 від 02.03.2018 та встановлено наступні порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 вимог податкового законодавства:

1. п. 181.1 ст. 181 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755- VI із змінами та доповненнями, в результаті чого не задекларовано зобов'язання по податку на додану вартість в сумі 635124,00 грн.

2. абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 11, ст.. 8, п. 2 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VI із змінами та доповненнями, у результаті чого визначено суму єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування за 2017 рік у розмірі 31140,60 грн.

3. п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями, в результаті чого занижено оподатковуваний (чистий) дохід за 2017 рік в розмірі 179948,36 грн.

4. п. 16-1, підрозділ 10, розділ ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями, а саме занижено чистий оподатковуваний дохід на який нараховується військовий збір та складає 2699,23 грн.

5. абз. 3 п. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VI із змінами та доповненнями, за порушення термінів сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування відповідно та нарахована штрафна санкція в розмірі 432,52 грн., та пеня у сумі 34,46 грн. (код платежу 71040000).

6. абз. 3 п. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI із змінами та доповненнями, за порушення термінів сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування відповідно та нарахована штрафна санкція в розмірі 154,00 грн., та пеня у сумі 19,74 грн. (код платежу 71010000).

На підставі даного акту №943/1301/НОМЕР_2 від 02.03.2018 винесено:

- податкове повідомлення-рішення від 23.03.2018 № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 40488,38 грн., в тому числі 32390,70 грн. основний платіж та 8097,68 грн. штрафні санкції;

- податкове повідомлення-рішення від 23.03.2018 № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 793905 грн., у тому числі 635124 грн. основний платіж та 158781 грн. штрафні (фінансові) санкції;

- податкове повідомлення-рішення від 23.03.2018 № про збільшення грошового зобов'язання зі сплати військового збору на загальну суму 3374,04 грн., у тому числі 2699,23 грн. основний платіж та 674,3 грн. штрафні (фінансові) санкції;

- рішення від 23.03.2018 № про застосування штрафу у сумі 432,52 грн. за несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та нарахування пені у сумі 84,46 грн.; № про застосування штрафу у сумі 154 грн. за несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та нарахування пені у сумі 19,72 грн.;

- рішення від 23.03.2018 № про застосування штрафних санкцій у сумі 3114,06 грн. за несвоєчасне нарахування єдиного внеску;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 23.03.2018 року №Ф щодо сплати недоїмки в сумі 31140,60 грн.

Не погоджуючись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, рішеннями та вимогою, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов'язки платників податків та зборів, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI, Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та іншими нормативними актами.

Вимоги щодо реєстрації осіб як платників податку визначені в ст. 181 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 181.1 статті 181 Податкового кодексу України у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Згідно вимог пункту 183.4 статті 183 Податкового кодексу України передбачено, що у разі переходу осіб із спрощеної системи оподаткування, що не передбачає сплати податку, на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом, у випадках, визначених главою 1 розділу XIV цього Кодексу, за умови, що такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 181.1 статті 181 цього Кодексу, реєстраційна заява подається не пізніше 10 числа першого календарного місяця, в якому здійснено перехід на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом. Якщо такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 182.1 статті 182 цього Кодексу, реєстраційна заява подається у строк, визначений пунктом 183.3 цієї статті.

Як встановлено судом першої інстанції із акту перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 у період з 27.04.2015 по 30.09.2016 перебував на спрощеній системі оподаткування, а з 01.10.2016 по 31.12.2017 позивач провадив господарську діяльність на загальній системі оподаткування, обсяг надходжень отриманих в в звітний період перевищив 1000000,00 грн. та склав 5420727,94 грн. Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 не подав до 10.10.2016 року заяву про реєстрацію платником ПДВ, чим порушив вимог п. 183.3, п. 183.4 ст. 183 ПК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з моменту переходу позивача на загальну систему оподаткування на позивача почали розповсюджуватись загальні вимоги обов'язкової реєстрації платника ПДВ, передбачені вищезазначеним пунктом, а тому, відповідно до вимог пункту 183.4 статті 183 ПК України позивач повинен був подати реєстраційну заяву до податкового органу 10.10.2016 року.

Також, згідно п. 183.10 ст. 183 Податкового кодексу України будь-яка особа, яка підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до органу державної податкової служби реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування. Отже, з 11.10.2016 операції з надання послуг (надходження виручки) оподатковуються податком на додану вартість.

Порядок сплати податку на додану вартість, визначення осіб, які є платником податку на додану вартість, об'єкти оподаткування, порядок реєстрації платником податку на додану вартість чітко регламентується розділом V Податкового кодексу України, приписи якого і були порушені фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5

Відповідно до п. 109.1 ст. 109 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Також, згідно п. 109.2 ст. 109 ПК України вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

Як встановлено судом першої інстанції, 14.12.2016 за вх. № 9669 ФОП ОСОБА_5 подав заяву на реєстрацію платником єдиного податку з 01.01.2017 і в пункті 12 обсяг доходу за попередній календарний рік вказав - 0 грн., в пункті 13 вказано відмітку, що розрахунок доходу за попередній календарний рік, що передує року переходу на спрощену систему оподаткування за попередній календарний рік додається. В розрахунку доходу за попередній календарний рік, що передує року переходу на спрощену систему оподаткування за попередній календарний рік відсутня інформація про отриманий дохід за 2016 рік, не вказавши дохід за 2016 рік в сумі 5 420 727, 94 гривень, чим порушено п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України (а.с.79-80).

Колегія суддів зазначає, що позивач несе відповідальність за подачу достовірних даних до податкового органу, а тому висновок суду першої інстанції про порушення позивачем п. 181.1 ст. 181, п.291.4 ст.291 Податкового кодексу України є правомірним, а визначення контролюючим органом фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5 податкового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 793905 грн., у тому числі 635124 грн. основний платіж та 158781 грн. штрафні (фінансові) санкції, а отже податкове повідомлення-рішення № від 23.03.2018 є законним та скасуванню не підлягало.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції щодо визначення контролюючим органом податкового зобов'язання позивача з податку з доходів фізичних осіб, колегія суддів зазначає, що порядок оподаткування доходів фізичних осіб - підприємців передбачений ст. 177 Податкового кодексу України, зокрема, згідно із п. 177.2 ст. 177 ПК України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до акту перевірки господарської діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, за період з 01.10.2016 по 31.12.2016 рік відсутні надходження коштів від провадження господарської діяльності. За період з 01.01.2017 по 31.12.2017 рік по перевезенню вантажів від ТОВ «Нова пошта» надійшло 3175619,88 грн., що підтверджується відомостями Центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДФС про суми виплачених доходів.

Також встановлено, що сума документально підтверджених витрат фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 у 2017 році становить 2995671,52 грн., а саме витрати на дизпаливо 2322405,72 грн., що підтверджується касовими чеками виданими АЗС ТОВ «ВОГ РИТЕЙЛ»; витрати на стоянку автомобіля склали 156000,00 грн., що підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів виданих ТОВ «АВТО-ПАРТС СЕРВІС»; витрати на сервісне обслуговування та ремонт автомобілів 403690,00 грн., що підтверджується актами виконаних робіт та касовими чеками; витрати на оплату праці 93696,00 грн., що підтверджується відомостями на виплату заробітної плати та банківськими виписками на сплату нарахувань на заробітну плату; сплата ЄСВ 9352,00 грн., що підтверджується банківськими виписками; розрахунково-касове обслуговування 10527,80 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що підприємець не задекларував чистий оподатковуваний дохід за 2017 рік у сумі 179948,36 грн., а за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 рік підприємцем не задекларовано податкових зобов'язань по податку на доходи фізичних осіб у сумі 32390,70.

Також правомірно зазначено, що проведеною перевіркою встановлено неведення книги обліку доходів і витрат за формою, яка встановлена для платників які перебувають на загальній системі оподаткування за 2017 рік, отже фізична особа-підприємець ОСОБА_5 порушив вимоги п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України.

Висновок суду першої інстанції, що нарахування контролюючим органом податкового зобов'язання про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 40488,38 грн., в тому числі 32390,70 грн. основний платіж та 8097,68 грн. штрафні санкції року та податкове повідомлення-рішення № від 23.03.2018 року скасуванню не підлягають, є правомірним.

Стосовно висновків суду першої інстанції щодо правомірності нарахування та розрахунку контролюючим органом суми єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування колегія суддів зазначає, що оскільки з 01.10.2016 року фізична особа-підприємець ОСОБА_5 перебував на загальній системі оподаткування, тому згідно з абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Пунктом 11 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини 1 статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7% (з 01.01.2016 року 22%) визначеної пунктами 2 та 3 частини 1 статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Відповідно до п. 2 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат доходу, на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Перевіркою достовірності відображення у звітності сум доходів, отриманих від здійснення діяльності, що підлягають обкладенню податком на доходи фізичних осіб та на які нараховується єдиний внесок, встановлено заниження суми доходу, на який нараховується єдиний внесок: за 2017 рік у розмірі 22% на суму 141548,36 грн. Також встановлено, що за 2017 рік платником отримано чистий дохід у сумі 179948,36 грн., а платником задекларований дохід у розмірі мінімальної заробітної плати, річна сума якого становила 38400,00 грн.

Враховуючи вищезазначене, висновок суду першої інстанції, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 порушено абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 11, ст. 8, п. 2 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VI із змінами та доповненнями, у результаті чого сума єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування за 2017 рік встановлено у розмірі 31140,60 грн, тому вимога податкового органу щодо сплати боргу (недоїмки) від 23.03.2018 року №Ф - в сумі 31140,60 грн., є правомірним.

Також, слід зазначити, що відповідно до абз. 3 п. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Судом першої інстанції встановлено порушення терміну сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а саме до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок, тому, рішення від 23.03.2018 року № про застосування штрафу у сумі 432,52 грн. за несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та нарахування пені у сумі 84,46 грн., рішення від 23.03.2018 року № про застосування штрафу у сумі 154 грн. за несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та нарахування пені у сумі 19,72 грн. та рішення від 23.03.2018 року № про застосування штрафних санкцій у сумі 3114,06 грн. за несвоєчасне нарахування єдиного внеску є правомірним.

Також, судом першої інстанції надано належну оцінку щодо обов'язку нараховувати та сплачувати позивачем суму військового збору фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 Встановлено не подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік, в результаті чого не задекларовано податкові зобов'язання по військовому збору в сумі 2699,23 грн. (чистий дохід 179948,36 грн*1,5%).

Слід зазначити, що Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Доводи позивача в апеляційній скарзі, що з 01.01.2017 він є платником єдиного податку 3 групи, вчасно подавав до контролюючого органу відповідні декларації та протягом 2017 року ним було сплачено єдиний податок у визначені строки та у відповідності до задекларованих сум, спростовуються тим, що не вказавши дохід за 2016 рік в сумі 5 420 727, 94 гривень, порушивши пп. 4 п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_5 безпідставно отримав витяг №5 від 11.01.2017 з Реєстру платників єдиного податку.

Відповідно до п. 109.1 ст. 109 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно п. 109.2 ст. 109 ПК України вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що заявлені позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 задоволенню не підлягали, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до положень, закріплених частиною 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як зазначено частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В той же час згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 липня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 13 листопада 2018 року.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Залімський І. Г. Сушко О.О.