Справа № 1740/2154/18
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2018-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 жовтня 2018 року

м. Рівне

№1740/2154/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Романчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі: позивача: представник не прибув, відповідача: представник не прибув, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансавто+"

до

Державної фіскальної служби України

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Трансавто+" звернулося в суд з позовом до Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення комісії ДФС України від 07.02.2018 за №588154/40033707 про відмову в реєстрації розрахунку коригування кількісних і вартісних показників №82 від 28.12.2017 до податкової накладної №21 від 04.10.2017 (реєстраційний номер за квитанцією, якою повідомлено про зупинку №) та про зобов'язання зареєструвати розрахунок коригування, вказавши строк реєстрації 28.12.2018.

Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою суду від 12.09.2018 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 25.09.2018.

Підготовче судове засідання 25.09.2018 було відкладено до 09.10.2018.

09.10.2018 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву Державної фіскальної служби України (а.с.77-78).

Ухвалою суду від 09.10.2018 закрито підготовче провадження у справі, а розгляд справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні на 30.10.2018.

Сторони в судове засідання не прибули.

При цьому, стороною позивача подано заяву про розгляд справи без участі представника (а.с.86).

Стороною відповідача подано клопотання про перенесення судового засідання (а.с.98).

Суд, з урахуванням вимог частин другої, третьої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянув справу за відсутності сторін.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

В судовому засіданні 30.10.2018 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що відповідач безпідставно не зареєстрував у Єдиному реєстрі податкових накладних поданий товариством розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №82 від 28.12.2017 до податкової накладної №21 від 04.10.2017 щодо зміни номенклатури послуги. При цьому, сама податкова накладна №21 від 04.10.2017 та розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до цієї ж податкової накладної № 65 від 13.11.2017 були прийняті відповідачем без жодних зауважень. Позивачем було направлено до контролюючого органу документи на підтвердження реальності здійснення операцій по вказаній податковій накладній разом з окремими поясненнями. Однак рішенням комісії ДФС позивачу було відмовлено у реєстрації вказаного розрахунку коригування без зазначення конкретних підстав для відмови у реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, а тому позивач вважає таке рішення відповідача протиправним та таким, що підлягає скасуванню. За таких обставин, сторона позивача просила позов задовольнити повністю.

Відповідач у відзиві на позовну заяву позов не визнав та на обґрунтування своїх заперечень зазначив, що відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених наказом Міністерства фінансів України №567 від 13.06.2017, моніторинг податкової накладної здійснюється за певними визначеними критеріями. Вказано, що за результатами опрацювання СМКОР було виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД. Вважає, що рішення комісії є обґрунтованим, так як платником податків не надано всі необхідні документи, які засвідчують факт здійснення відповідної господарської операції. За таких обставин, сторона відповідача просила відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши позовну заяву та відзив на неї, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд встановив наступне.

З 28.09.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю "Трансавто+" зареєстроване як юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Види діяльності згідно з КВЕД-2010: 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 46.34 Оптова торгівля напоями; 46.39 Неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 47.29 Роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 73.20 Дослідження кон’юнктури ринку та виявлення громадської думки (а.с.14).

З 01.11.2015 зареєстрований платником податку на додану вартість, що підтверджується витягом №267 від 20.10.2015 (а.с.15).

11.05.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТД Дніпро Пласт" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Трансавто+" (виконавець) було укладено договір транспортного експедирування та перевезення №56-Т17, відповідно до умов якого виконавець зобов'язується перевозити належним йому автомобільним транспортом вантажі замовника та/або надавати замовнику від власного імені, за плату, в інтересах та за рахунок замовника послуги виконання або організації виконання перевезення вантажів замовника, а замовник зобов'язується оплачувати виконані перевезення та/або, відповідно, надані послуги в порядку та на умовах договору. Плата виконавцю узгоджується сторонами в замовленні, що є невід’ємною частиною даного договору (а.с.16-19).

Судом встановлено, що 02.10.2017 позивачем для Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Дніпро Пласт" було надано транспортні послуги за маршрутом Дніпропетровськ-Львів, за результатами чого складено акт здачі приймання робіт (надання послуг) №2 від 04.10.2017 на загальну суму 12916,67 грн. , в т.ч. ПДВ у сумі 2583,33 грн. (а.с.20).

У зв'язку з цим позивачем було сформовано податкову накладну №21 від 04.10.2017 на загальну суму 12916,67 грн. (послуга з організації перевезення вантажів), яку направлено до Єдиного реєстру податкових накладних (а.с.21-22). Згідно з квитанцією № від 09.11.2017 вказана податкова накладна була прийнята відповідачем (а.с.23).

04.10.2017 позивачем також було направлено розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №65 до податкової накладної №21 від 01.10.2017 щодо зміни назви отримувача (покупця) з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК Дніпро Пласт" на Товариство з обмеженою відповідальністю "ТД Дніпро Пласт" (а.с.24-25). Вказаний розрахунок згідно з квитанцією № від 13.11.2017 був теж прийнятий відповідачем (а.с.26).

28.12.2017 позивачем було подано розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №82 до податкової накладної №21 від 04.10.2018 щодо зміни номенклатури: послуги з організації перевезення вантажів на надання транспортних послуг з перевезення (а.с.27-28).

За результатами реєстрації цього розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних позивач отримав квитанцію за реєстраційним № від 28.12.2017 (а.с.29).

Згідно з інформацією, зазначеною в даній квитанції, реєстрація розрахунку коригування від №82 від 28.12.2017 була зупинена відповідно до п.201.16 ст.201 ПК України, оскільки розрахунок коригування відповідає критеріям оцінки ступеня ризику визначеному підпунктом 3 пункту 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених наказом Міністерства фінансів України №567 від 13.06.2017. Запропоновано надати пояснення та/або копії документів.

З огляду на це, позивач надав відповідачу пояснення та всі первинні документи здійсненої господарської операції, за результатами якої складено податкову накладну №21 від 04.10.2017 та подані згодом розрахунки коригування від 04.10.2017 та від 28.12.2017, які були також долучені в ході судового розгляду до матеріалів справи.

07.02.2018 комісією ДФС України за результатами розгляду отриманих від позивача пояснень та документів прийнято рішення №588154/40033707 про відмову в реєстрації розрахунку коригування №82 від 28.12.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних (а.с.13). Зі змісту цього рішення слідує, що підставою для його прийняття є: "надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування".

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Згідно з підпунктами "а", "б" пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг згідно приписів пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; б) дата відвантаження товарів;

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (пункт 188.1 статті 188).

За правилами пункту 192.1 статті 192 Податкового кодексу України, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних. Розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку, підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних:

постачальником (продавцем) товарів/послуг, якщо передбачається збільшення суми компенсації їх вартості на користь такого постачальника або якщо коригування кількісних та вартісних показників у підсумку не змінює суму компенсації;

отримувачем (покупцем) товарів/послуг, якщо передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, для чого постачальник надсилає складений розрахунок коригування отримувачу.

Розрахунок коригування до податкової накладної складається також у випадку виправлення помилок, допущених при складанні податкової накладної, у тому числі не пов’язаних із зміною суми компенсації вартості товарів/послуг.

Відповідно до п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла на дату прийняття рішення про зупинення реєстрації розрахунку коригування кількісних і вартісних показників №82 від 28.12.2017 до податкової накладної №21 від 04.10.2017 (реєстраційний номер за квитанцією, якою повідомлено про зупинку №) реєстрація податкової накладеної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

В свою чергу, пунктом 74.2 передбачалося, що в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, а Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та Вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних були затверджені наказом Міністерства фінансів України №567 від 13.06.2017, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 16.06.2017 за № 753/30621 і який втратив чинність 25.05.2018 на підставі наказу Міністерства фінансів України №409 від 06.04.2018.

На дату подання на реєстрацію розрахунку коригування кількісних і вартісних показників №82 від 28.12.2017 до податкової накладної №21 від 04.10.2017, підпункт 3 пункту 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних передбачав, що моніторинг розрахунку коригування здійснюється ДФС, якщо розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку на додану вартість, якщо передбачається зміна вартості товару/послуг більше ніж удвічі та/або зміна номенклатури товарів/послуг (для кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД - зміна перших чотирьох цифр кодів, а для кодів послуг відповідно до Державного класифікатора продукції та послуг - перших двох цифр кодів).

Як вбачається з розрахунку коригування кількісних і вартісних показників №82 від 28.12.2017 до податкової накладної №21 від 04.10.2018, суть коригування зводилась до зміни номенклатури послуги, а саме послуга з організації перевезення вантажів – код послуги відповідно до Державного класифікатора продукції та послуг 52.20 замінена на послугу з надання транспортних послуг з перевезення - код послуги відповідно до Державного класифікатора продукції та послуг 49.41 (а.с.27-28).

Наведене свідчить на користь того, що розрахунок коригування відповідав критерію оцінки ступеня ризику, визначеному підпунктом 3 пункту 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених наказом Міністерства фінансів України №567 від 13.06.2017.

Разом з тим, Вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, що був затверджений наказом Міністерства фінансів України №567 від 13.06.2017 і був чинним до 25.05.2018, встановлював вичерпний перелік документів у розрізі лише двох критеріїв: зазначеного у підпункті 1 пункту 6 та у підпункті 2 пункту 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Що стосується підпункту 3 пункту 6 Критеріїв, то для нього переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначено не було.

Як встановлено судом, позивач з урахуванням рішення № від 28.12.2017 про зупинення реєстрації розрахунку коригування, 01.02.2018 направив на адресу ДФС договір транспортного експедирування та перевезення №56-Т17 від 11.05.2017, відомості з ЄДР, акт здачі приймання робіт (надання послуг) №2 від 04.10.2017 (а.с.90-94).

Вказаною документацією в повній мірі підтверджено розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №82 від 28.12.2017 до податкової накладної №21 від 04.10.2018, суть якого зводилась виключно до зміни номенклатури послуги, без зміни її вартості.

За вимогами пп.201.16.3 (в редакції, що діяла до 01.01.2018) комісія центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику приймає рішення про:

реєстрацію податкової накладної /розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних;

відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних приймається та надсилається платнику податку протягом п’яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та документів, поданих відповідно до підпункту 201.16.2 пункту 201.16.

01.01.2018 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році" №2245-VIII від 07.12.2017. Вказаним Законом, з Податкового кодексу України виключено норми, які регулювали порядок і підстави реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, і натомість введено відсилочну норму, за якою зупинення реєстрації проводиться в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаної норми, 21.02.2018 Кабінетом Міністрів України прийнята постанова №117 "Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних".

Не зважаючи на це, комісія ДФС України 07.02.2018 прийняла рішення за №588154/40033707 про відмову в реєстрації розрахунку коригування кількісних і вартісних показників №82 від 28.12.2017 до податкової накладної №21 від 04.10.2017, яке мотивувала підпунктом 201.16.3 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, тобто нормою, яка на 07.02.2018 вже не діяла.

Разом з тим, на той час діяла постанова Кабінету Міністрів України "Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації" №190 від 29.03.2017 (втратила чинність 21.02.2018 на підставі постанови №117 від 21.02.2018).

Вказаним нормативно-правовим актом передбачалося, що підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є:

ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Кодексу;

ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу;

надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

При цьому, Комісія ДФС не може відмовити платнику податків у розгляді додаткових письмових пояснень та/або копій документів щодо підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, якщо такі пояснення та/або копії документів подано платником податку до органу Державної фіскальної служби за основним місцем обліку не пізніше строку, визначеного підпунктом 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 Кодексу.

Таким чином, рішення Комісії повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної.

Іншими словами, у даному конкретному випадку повинно було б зазначатися одне з трьох варіантів рішення:

або надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства,

або надання платником податку копій документів, які не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування,

або надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Всупереч цьому, оскаржуване рішення позбавлене чіткості у визначенні підстав для відмови в реєстрації розрахунку коригування, позаяк включає усі альтернативні варіанти. Окрім того, воно не містить конкретної інформації про причини та підстави для прийняття такого рішення, які саме документи складені з порушенням законодавства та/або яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію розрахунку коригування.

Щодо аналізу господарських операцій між Товариством з обмеженою відповідальністю "Трансавто+" та його контрагентом Товариством з обмеженою відповідальністю "ТД Дніпро Пласт", то в даній справі суд не надає оцінку реальності їх здійснення, оскільки це питання повинно досліджуватись під час здійснення податкового контролю, що відповідно до пункту 61.1 статті 61 ПК України включає в себе систему заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, зокрема, шляхом здійснення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин. Відтак, вказане під час розгляду даної адміністративної справи судом не досліджується, оскільки знаходиться поза межами предмету позову.

Предметом же розгляду у даній справі є дії відповідача під час здійснення реєстрації, а саме відмови у здійсненні реєстрації розрахунку коригування кількісних і вартісних показників №82 від 28.12.2017 до податкової накладної №21 від 04.10.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних, та перевірка судом їх відповідності вимогам закону під час реалізації відповідачем-суб’єктом владних повноважень власної компетенції.

Таким чином, суд дійшов висновку, що зважаючи на наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про проведення господарських операцій між позивачем та його контрагентом, та на те, що такі документи були надані контролюючому органу, останній не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації розрахунку коригування №82 від 28.12.2017.

Враховуючи ту обставину, що оскаржуване рішення комісії ДФС України є правовим актом індивідуальної дії, суд також констатує, що таке рішення не відповідає критеріям чіткості та зрозумілості, та породжує його неоднозначне трактування, що в свою чергу впливає на можливість реалізації права або виконання обов’язку платником податків виконати юридичне волевиявлення суб’єкта владних повноважень.

З огляду на викладене, суд вважає, що рішення відповідача від 07.02.2018 про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю "Трансавто+" в реєстрації розрахунку коригування №82 від 28.12.2017 не відповідає встановленим у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості. Оскаржуване рішення порушує права та охоронювані законом інтереси позивача, які підлягають судовому захисту шляхом визнання такого рішення протиправним та його скасування в судовому порядку.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання ДФС України зареєструвати в ЄРПН розрахунок коригування №82 від 28.12.2017, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Принцип верховенства права сформувався як інструмент протидії свавіллю держави, що виявляється в діях її органів як у цілому, так і окремих із них. Верховенство права - це розуміння того, що верховна влада, держава та її посадові особи мають обмежуватися законом.

У судовому рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Олссон проти Швеції" від 24 березня 1988 року (скарга №10465/83) зазначено, що серед вимог, які суд визначив як такі, що випливають з фрази "передбачено законом", є наступні: будь-яка норма не може вважатися "законом", якщо вона не сформульована з достатньою точністю так, щоб громадянин самостійно або, якщо знадобиться, з професійною допомогою міг передбачити з часткою ймовірності, яка може вважатися розумною в даних обставинах, наслідки, які може спричинити за собою конкретну дію; фраза "передбачено законом" не просто відсилає до внутрішнього права, але має на увазі і якість закону, вимагаючи, щоб останній відповідав принципу верховенства права. У внутрішньому праві повинні існувати певні заходи захисту проти свавільного втручання публічної влади у здійснення прав; закон, який передбачає дискреційні повноваження, сам по собі не є несумісним з вимогами передбачуваності за умови, що дискреційні повноваження та спосіб їх здійснення вказані з достатньою ясністю для того, щоб з урахуванням правомірності мети зазначених заходів забезпечити індивіду належний захист від свавільного втручання влади. Крім того, згідно п. 65 вказаного рішення Суду, втручання повинно бути зумовлено досягненням правомірної цілі.

Також Європейський суд з прав людини вказує, що у відповідності зі сформованою практикою Суду, під поняттям необхідності мається на увазі, що втручання відповідає якій-небудь нагальній суспільній потребі і що воно пропорційно законній меті. При визначенні того, чи є втручання "необхідним у демократичному суспільстві", Суд враховує, що за державами - учасницями Конвенції залишається певна свобода розсуду.

На підставі викладеного суд вважає за необхідне зазначити, що запорукою правильного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців. Обсяг таких повноважень суб'єкта владних повноважень повинен мати чіткі межі застосування. Рішення органу влади має бути визнано протиправним, у разі, коли істотність порушення процедури потягнуло його неправильність, а за наявністю правової можливості (якщо ідеться про прийняття органом одного з двох рішень надати чи ні певну можливість здійснювати певні дії) суд зобов'язаний відновити порушене право шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Європейський суд з прав людини у п.50 рішення від 13 січня 2011 у справі "Чуйкіна проти Україна" (заява №28924/04) констатував:"Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов’язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп.28– 36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції – гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі - провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява №58112/00, п.45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

На підставі зазначеного, а також з огляду на ту обставину, що відповідачем будь-які підставні та правомірні зауваження до поданих позивачем документів не висловлено, суд вважає, що порушені права позивача підлягають захисту, як шляхом визнання протиправним рішення №588154/40033707 від 07.02.2018 про відмову у реєстрації розрахунку коригування кількісних і вартісних показників №82 від 28.12.2017 до податкової накладної №21 від 04.10.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних, так і шляхом зобов'язання відповідача зареєструвати вказаний розрахунок коригування.

Суд також зауважує, що рішення суду має бути не тільки законним та обґрунтованим, воно повинно бути ще й ефективним у захисті порушених прав, свобод та інтересів. А тому, вважає, що покладання на відповідача в даному випадку обов’язку зареєструвати розрахунок коригування не вважатиметься втручанням у його дискреційні повноваження.

Зазначене також узгоджується з передбаченим пунктом 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод правом особи на доступ до суду, що, зокрема, включає такий аспект, як право на розгляд справи судом із "повною юрисдикцією", тобто судом, що має достатні та ефективні повноваження щодо: повторної (після адміністративного органу) оцінки доказів; встановлення обставин, які були підставою для прийняття оскарженого адміністративного рішення; належного поновлення прав особи за результатами розгляду справи по суті (п.70 рішення Європейського суду з прав людини від 28.06.1990 у справі "Обермейєр проти Австрії"; п.155 рішення Європейського суду з прав людини від 04.03.2014 у справі "Гранд Стівенс проти Італії").

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансавто+" в повному обсязі.

Судові витрати присуджуються позивачу відповідно до вимог частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансавто+" (33028, вул. 16 Липня, 48, м.Рівне, ) до Державної фіскальної служби України (04053, Львівська площа, 8, м.Київ, ) задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації №588154/40033707 від 07.02.2018, яким Товариству з обмеженою відповідальністю "Трансавто+" відмовлено у реєстрації розрахунку коригування кількісних і вартісних показників №82 від 28.12.2017 до податкової накладної №21 від 04.10.2017 (реєстраційний номер за квитанцією, якою повідомлено про зупинку №).

Зобов’язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №82 від 28.12.2017 до податкової накладної №21 від 04.10.2017 (реєстраційний номер за квитанцією, якою повідомлено про зупинку №), поданий Товариством з обмеженою відповідальністю "Трансавто+".

Присудити Товариству з обмеженою відповідальністю "Трансавто+" за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1762,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 09 листопада 2018 року.

Суддя Друзенко Н.В.