Справа № 804/3524/16
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2018-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

08 листопада 2018 року

Київ

справа №804/3524/16

провадження №К/9901/29464/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Білоуса О. В., Стрелець Т. Г.,

розглянув у письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Кіровського районного відділу у місті Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, за участю третьої особи - Управління служби безпеки України у Дніпропетровській області, про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 липня 2017 року, прийняту у складі головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В., та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року, постановлену у складі колегії суддів: головуючого - Глущенко Я. Б., суддів: Кузьмишина О. М.,Пилипенко О. Є.,

І. Суть спору

1. У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувсь до суду з адміністративним позовом до Кіровського районного відділу у місті Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (далі - Кіровський РВ у м.Дніпропетровську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області), за участю третьої особи - Управління служби безпеки України у Дніпропетровській області (далі - УСБ України в Дніпропетровській області), в якому просить:

1.1. визнати протиправною бездіяльність відповідача;

1.2. зобов'язати Кіровський РВ у м.Дніпропетровську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області у встановлені строки повторно розглянути заяву позивача або відмовити у встановленому законом порядку із зазначенням фактичних перешкод для імміграції в Україну, або погодити заяву та надати позивачу дозвіл на імміграцію в Україну;

1.3. зобов'язати Кіровський РВ у м.Дніпропетровську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області у п'ятиденний термін з дня набрання рішенням суду першої інстанції законної сили;

1.4. подати звіт до Дніпропетровського окружного адміністративного суду про виконання судового рішення;

1.5. винести окрему ухвалу щодо встановлення винних осіб та притягнення їх до відповідальності за порушення норм Закону України "Про імміграцію".

2. В обґрунтування позову зазначає, що ним 05 лютого 2016 року Кіровським РВ у м.Дніпропетровську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області прийнято рішення про скасування рішення щодо відмови у наданні позивачу дозволу на імміграцію в Україну. При цьому рішення про надання такого дозволу відповідачем прийнято не було.

2.1. Позивач вказує, що ним були направлені запити, в яких порушувалось питання стосовно прийнятих рішень відносно ОСОБА_1, однак Кіровським РВ у м.Дніпропетровську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області будь-якого рішення про надання або відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну прийнято не було.

2.2. Вважаючи бездіяльність Кіровського РВ у м.Дніпропетровську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області протиправною, позивач звернусь до суду з метою захисту своїх прав.

ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи

3. Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2015 року у справі № 804/12890/15 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

3.1. Визнано протиправним та скасовано рішення Кіровського РВ у м.Дніпропетровську ГУДМС України в Дніпропетровській області від 12 серпня 2015 року про відмову у наданні ОСОБА_1 дозволу на імміграцію в Україні.

3.2. Зобов'язано Кіровський РВ у м.Дніпропетровську ГУДМС України в Дніпропетровській області повторно розглянути його заяву від 30 березня 2015 року щодо реалізації прав на надання дозволу на імміграцію в Україні.

4. Так, 05 лютого 2016 року Кіровським РВ у м.Дніпропетровську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області прийнято рішення від 12 серпня 2015 року про скасування рішення щодо відмови у наданні позивачу дозволу на імміграцію в Україну.

5. Згідно із відповіддю відповідача від 22 квітня 2016 року № 1201/5851 на запит ОСОБА_1 у період з 15 лютого 2016 року по 16 лютого 2016 року відповідачем направлено запити на проведення повторних перевірок за обліками: Укрбюро Інтерполу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області; Державної прикордонної служби України; УСБ України у Дніпропетровській області. Станом на 21 квітня 2016 року відповідачем отримано відповіді з вищезазначених органів від 01 березня 2016 року, 04 березня 2016 року та 31 березня 2016 року відповідно. Рішення про надання дозволу на імміграцію в Україну не прийнято у зв'язку з тим, що Кіровським РВ у м. Дніпропетровську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області направлений повторний запит до УСБ України у Дніпропетровській області, оскільки інформація, надана у довідці недостатня для прийняття остаточного рішення відносно ОСОБА_1.

ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

6. Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 липня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року, в позові відмовлено.

7. Відмовляючи у позові, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність бездіяльності відповідача, оскільки ним неодноразово було направлено запити до УСБ України у Дніпропетровській області з метою перевірки наявності чи відсутності підстав для отримання дозволу на постійне проживання в Україні ОСОБА_1, проте відомості, які було надано на запити недостатні для прийняття остаточного рішення про надання або відмову у наданні дозволу на імміграцію.

8. Зазначена позиція підтримана Київським апеляційним адміністративним судом, який за результатом апеляційного перегляду залишив рішення суду першої інстанції без змін.

IV. Касаційне оскарження

9. У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права, просить скасувати їх рішення, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

10. В обґрунтування касаційної скарги вказує, що судами попередніх інстанцій не враховано, що відповідь УСБ України у Дніпропетровській області має лише рекомендаційний характер, в той час як прийняття рішення щодо надання дозволу на імміграцію прямо передбачено повноваженнями Кіровського РВ у м.Дніпропетровську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, проте останній всупереч вимог чинного законодавства допустив бездіяльність, яка полягає у неприйнятті остаточного рішення, що в свою чергу порушує права позивача.

19. Водночас представник УСБ України у Дніпропетровській області у відзиві вказує на безпідставність касаційної скарги і просить залишити її без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування

20. Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.

21. За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

22. Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

23. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

24. Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

25. Частиною першою статті 26 Конституції України передбачено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України.

26. Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства врегульовано Законом України "Про імміграцію".

27. Так, визначення імміграції міститься у статті 1 вищевказаного Закону та означає прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; іммігрант - це іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання; імміграційна віза - це позначка у паспортному документі, що засвідчує право іноземця чи особи без громадянства на в'їзд в Україну для постійного проживання.

28. Порядком провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 року № 198, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, (далі - Порядок № 1983), встановлено процедуру провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію іноземцям та особам без громадянства, які іммігрують в Україну, поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, а також компетенцію центральних органів виконавчої влади та підпорядкованих їм органів, які забезпечують виконання законодавства про імміграцію.

29. Так, відповідно до пункту 9 Порядку № 1983 СБУ та її регіональні органи, Робочий апарат Укрбюро Інтерполу, Держприкордонслужба у межах своєї компетенції вживають у місячний термін за зверненням ДМС, територіальних органів та підрозділів заходів: до виявлення серед осіб, які подали заяву про надання дозволу на імміграцію, таких, яким дозвіл на імміграцію не може бути наданий відповідно до статті 10 Закону України "Про імміграцію", до встановлення відомостей, що можуть бути підставою для скасування дозволу на імміграцію згідно із статтею 12 Закону України "Про імміграцію".

30. Згідно з пунктом 14 Порядку № 1983 територіальні органи і підрозділи після отримання документів від зазначених у пунктах 12 і 13 цього Порядку органів перевіряють у місячний термін правильність їх оформлення, з'ясовують у межах своєї компетенції питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію, передбачених статтею 10 Закону України "Про імміграцію", надсилають відповідні запити до регіональних органів СБУ, Робочого апарату Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужби.

30.1. Регіональні органи СБУ, Робочий апарат Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужба проводять у межах своєї компетенції у місячний термін після надходження таких запитів перевірку з метою виявлення осіб, яким дозвіл на імміграцію не надається. Про результати перевірки інформується орган, який зробив запит. Термін перевірки може бути продовжений, але не більше ніж на один місяць.

32. Підстави для відмови у наданні дозволу на імміграцію визначені статтею 10 Закону України "Про імміграцію", відповідно до якої дозвіл на імміграцію не надається:

1) особам, засудженим до позбавлення волі на строк більше одного року за вчинення діяння, що відповідно до законів України визнається злочином, якщо судимість не погашена і не знята у встановленому законом порядку;

2) особам, які вчинили злочин проти миру, воєнний злочин або злочин проти людяності та людства, як їх визначено в міжнародному праві, або розшукуються у зв'язку із вчиненням діяння, що відповідно до законів України визнається тяжким злочином, або їм повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, досудове розслідування якого не закінчено;

3) особам, хворим на хронічний алкоголізм, токсикоманію, наркоманію або інфекційні захворювання, перелік яких визначено центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я;

4) особам, які в заявах про надання дозволу на імміграцію зазначили свідомо неправдиві відомості чи подали підроблені документи;

5) особам, яким на підставі закону заборонено в'їзд на територію України;

6) в інших випадках, передбачених законами України.

Положення пунктів 1, 3 не поширюються на осіб, зазначених у пунктах 1, 3 частини третьої статті 4 цього Закону.

VI. Позиція Верховного Суду

31. Як вбачається з матеріалів справи на виконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2015 року у справі № 804/12890/15 Кіровським РВ у м.Дніпропетровську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області у період з 15 лютого 2016 року по 20 квітня 2016 року направлялись запити до УСБ України у Дніпропетровській області, сектору Укрбюро Інтерполу ГУНП в Дніпропетровській області, Державної прикордонної служби України щодо перевірки наявності чи відсутності підстав для отримання дозволу на постійне проживання в Україні позивача, що в свою чергу відповідає вимогам Порядку № 1983.

32. У відповідь на запит відповідача УСБ України в Дніпропетровській області письмово повідомив листами від 31 березня 2016 року та від 10 травня 2016 року про те, що за результатами проведеної перевірки не рекомендовано ОСОБА_1 надання дозволу на імміграцію на підставі пунктів 4, 6 частини першої статті 10 Закону України "Про імміграцію", а також було зазначено, що відомості, які стали підставою для прийняття зазначеного рішення, є інформацією з грифом обмеженого доступу.

33. 20 травня 2016 року відповідачем було направлено повторний запит за № 1214/2031 до УСБ України в Дніпровській області, у якій відповідач просив надати чітку відповідь щодо належності або неналежності позивача до осіб, яким дозвіл на імміграцію не може бути надано, на яку УСБ України у Дніпровський області надано відповідь від 02 червня 2016 року №55/2-2872.

34. Таким чином Верховний Суд констатує відсутність бездіяльності з боку Кіровського РВ у м.Дніпропетровську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, оскільки на виконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2015 року у справі № 804/12890/15 відповідачем вчинялись дії, які передбачено, зокрема, Порядком № 1983.

35. Верховний Суд звертає увагу, що наразі відповідачем прийнято рішення від 09 серпня 2016 року про відмову у наданні позивачу дозволу на імміграцію в Україну на підставі пункту 6 частини першої ст. 10 Закону України "Про імміграцію".

36. Слід зазначити, що спосіб захисту порушеного права позивача може бути здійснений шляхом звернення до суду з вимогою про скасування рішення, яким відмовлено у наданні дозволу на імміграцію в Україну.

37. З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

53. Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновки судів та обставин справи не спростовують.

54. Зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

VII. Судові витрати

55. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 липня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді О. В. Білоус

Т. Г. Стрелець