Справа № 813/3129/18
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року№ 857/1010/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Курильця А.Р., Мікули О.І.,

при секретарі судового засідання - Чопко Ю.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 23 липня 2018 року у справі №813/3129/18 (суддя Сакалош В.М., м.Львів) за його позовом до Державного реєстратора Львівської філії комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Бойко Христини Романівни про визнання неправомірною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Державного реєстратора Львівської філії комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Бойко Х.Р. (далі - Державний реєстратор) в якому просив: визнати протиправними дії Державного реєстратора при прийнятті рішення про державну реєстрацію змін до права власності, номер запису право власності: 20952961, індексний номер рішення 39704157 від 15.02.2018 (далі - Рішення); скасувати Рішення.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 23 липня 2018 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

Не погодившись із постановленою ухвалою, її оскаржив позивач, який із покликанням на порушення норм процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В доводах апеляційної скарги наводячи норми процесуального права вказує на те, що його позовні вимоги ґрунтуються на доводах щодо протиправності дій Державного реєстратора, як суб'єкта наділеного владними функціями відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» приймати рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, прав у зв'язку з невиконанням ним обов'язку щодо перевірки поданих для цього документів та наявності у особи, яка звернулася за державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно, повноважень на подання відповідної заяви. При цьому, у позові не порушено питання пов'язанні з визнанням права власності на квартиру, тому вважає, що спір про право відсутній, а дослідженню підлягають виключно владні управлінській рішення та дії Державного реєстратора.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому апеляційний суд у відповідності до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторони, яка не з'явилася.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження в адміністративній справі, суд першої інстанції виходив з того, що спірні правовідносини у даному випадку пов'язані із реєстрацією майнових прав, що випливають із договірних відносин, відтак вказаний спір не є публічно-правовим і не належить вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Відповідно до підпунктів 3, 6 частини першої статті 171 КАС суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтям 160, 161, 172 цього Кодексу, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 170 КАС суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Зі змісту позову видно, що 15.02.2018 відповідачем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведено державну реєстрацію змін до права власності на об'єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 101, номер запису про право власності: 20952961, опис змін: власник: ОСОБА_1 змінено на ОСОБА_3: підстава виникнення права власності: додано договір про відступлення майнових прав, серія та номер: 1, виданий 09.06.2017, видавник: ОСОБА_1 / ОСОБА_3; видалено договір купівлі-продажу майнових прав, серія та номер: 388, виданий 06.06.2017, видавник Товариство з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал»/:ОСОБА_1; видалена Довідка, серія та номер: 06-06/17, видана 06.06.2017, видавник товариство з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал»; видалено Акт прийому-передачі, серія та номер: б/н, виданий 06.06.2017, видавник товариство з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал»/: ОСОБА_1 Позивач зазначає, що набув право власності на вищевказану квартиру на підставі Договору купівлі-продажу майнових прав від 06.06.2017 №388. Вважає, що державна реєстрація змін до права власності проведена Державним реєстратором з порушенням вимог чинного законодавства, що призвело до незаконного позбавлення його права власності.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Положеннями пункту 1 частини першої статті 4 КАС передбачено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно пунктом 2 частини першої цієї ж статті публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до частини першої статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

При цьому, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Вказаний висновок у подібній категорії справ висловлено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року №11-354апп18.

За правилами частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність розгляду вказаної позовної заяви за правилами цивільного судочинства.

Більше того, судом апеляційної інстанції у ході підготовки до апеляційного розгляду справи встановлено те, що у провадженні Личаківського районного суду м.Львова знаходиться справа №463/1487/18 за позовом ОСОБА_1, де він окрім вимоги про визнання недійсним договору відступлення майнових прав від 09.06.2017 просить суд також скасувати Рішення відповідача (а.с.58-60).

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги вище наведених процесуальних норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанцій правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 23 липня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. Я. Качмар
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 12 листопада 2018 року.