Справа № 755/8589/18
Суддя: Шереметьєва Л. А.
Дата ухвалення: 2018-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/1638/18
В справі № 755/8589/18а
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Гак Г.М.

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Києві Лесіна Андрія Михайловича про визнання дій протиправними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом і просить визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову серії НК №969196 від 18 травня 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 липня 2018 року справу було передано до Солом'янського районного суду за підсудністю.

Ухвалою суду від 03 жовтня 2018 року справу було прийнято до провадження Солом'янського районного суду м. Києва та призначено до розгляду.

Позивач у своєму позові посилається на те, що 18 травня 2018 року відповідачем було винесено постанову, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510, 00 гр.

Відповідно до постанови, він рухався на своєму автомобілі НОМЕР_1 по бул. Перова в м. Києві, був зупинений відповідачем, який повідомив його про порушення п. 17.1 Правил дорожнього руху, а саме: здійснив виїзд на лінію, призначену для руху громадського транспорту, позначену дорожнім знаком 5.11, та вимагав пред'явити документи, а саме: водійське посвідчення, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс обов'язкової цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Зазначені у постанові обставини не відповідають дійсності, оскільки він рухався в правій смузі та мав намір здійснити поворот праворуч на вул. Старосільську.

Ввімкнувши відповідний сигнал повороту він перетнув лінію дорожньої розмітки 11.1, яка дозволяє перетинати її з боку переривчастої лінії, здійснивши заїзд на смугу для громадського транспортного засобу, після чого мав перетнути ще одну смугу, з якої дозволяється поворот праворуч, позначену дорожньою розміткою 1.18 та дорожнім знаком 5.16, але по ній зі значною швидкістю рухався велосипедист і позаду нього інші учасники дорожнього руху, а тому з метою уникнення аварійної ситуації він був змушений здійснити рух прямо через перехрестя, після проїзду якого у дозволеному розміткою місці він покинув смугу, призначену для руху маршрутних транспортних засобів, не перешкоджаючи їх руху.

Зазначив, що інспектор відразу почав складати відносно нього постанову, не розглянувши справу по суті, не ознайомив його з правами, не були вирішені клопотання, не досліджені докази.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав.

Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час розгляду справи, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 18 червня 2018 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно зі ст. 162 КАС України позивачу був наданий строк для надання суду відзиву на позовну заяву.

Скориставшись своїм правом, відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що 18 травня 2018 року ним було винесено постанову відносно позивача у зв'язку з тим, що останній рухався по смузі громадського транспорту, позначену дорожнім знаком 5.11, чим порушив п. 17.1 ПДР України.

Зазначив, що ним було розглянуто справу відповідно до норм чинного законодавства, роз'яснено положення ст. ст. 307, 308, а також права, передбачені ст. 268 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови відповідно до ст. ст. 287 -289 КУпАП.

Також зазначив, що він, перебуваючи в екіпажі патрульної поліції, здійснюючи патрулювання визначеної території Дніпровського району м. Києва, безпосередньо став свідком вчинення позивачем зазначеного адміністративного правопорушення, а отже, на його думку, вина позивача є доведеною.

Вдповідач жодним чином не вказував на свій намір здійснити поворот праворуч, завчасно не подав сигналу відповідним покажчиком повороту, як того вимагає п. 9.4 ПДР, як і не повідомляв про це під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, зазначив, що позивач не заперечує проти того, що рухався по смузі для маршрутних транспортних засобів, позначену п. 5.11 ПДР України.

Просить у позові відмовити.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що постановою відповідача від 18 травня 2018 року серії НК №969196 на позивача було накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Диспозиція частини 3 статті 122 КУпАП України передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.

Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зі змісту постанови вбачається, що позивач, керуючи автомобілем НОМЕР_1 в м. Києві по бул. Перова, 1, здійснив рух по смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.11, чим порушив п. 17.1 ПДР України.

Так, пунктом 17.1 ПДР України передбачено, що на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11, забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Дорожній знак 5.11 «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів» застосовується для позначення смуги, призначеної для руху тільки транспортних засобів, що рухаються за установленими маршрутами, якщо рух такою смугою здійснюється попутно загальному потоку транспортних засобів. Дія знака поширюється на смугу руху, над якою він встановлений. Якщо знак встановлений праворуч від дороги, його дія поширюється на праву смугу руху.

Водій, який повертає праворуч на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, може виконувати поворот з цієї смуги. У таких місцях дозволяється також заїжджати на неї під час виїзду на дорогу і для посадки чи висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини.

Позивач в судовому засіданні зазначив, що він виїхав на смугу для руху маршрутних транспортних засобів з метою здійснення повороту праворуч, перетнувши переривчасту лінію дорожньої розмітки у встановленому місці, однак з метою уникнення аварійної ситуації, здійснити поворот праворуч йому не вдалось. Проїхавши перехрестя, він покинув смугу для руху маршрутних транспортних засобів.

Порядок розгляду справ про притягнення особи до адміністративної відповідальності передбачений також Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 листопада 2015 року №1376, відповідно до розділу ІV якої розгляд справ про адміністративні правопорушення здійснюють уповноважені посадові особи органів поліції відповідно до статті 222 КУпАП.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення або місцем проживання правопорушника відповідно до статті 276 КУпАП у строки, визначені статтею 277 КУпАП.

Уповноважена посадова особа, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, відповідно до статті 280 КУпАП зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правомірного вирішення справи.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, уповноважена посадова особа органу поліції відповідно до статті 283 КУпАП виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В ній повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказані мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Згідно з ч. 5 ст. 77 КАС України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідач, не з?явившись до суду, заперечень проти вимог позивача та викладених ним обставин, не надав, приведені ним твердження не спростував.

У своєму відзиві на позовну заяву відповідач лише цитував норми законодавства та жодних належних доказів на підтвердження своєї позиції суду не надав.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

При цьому провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Враховуючи викладене вище, відсутність доказів правомірності своїх дій з боку відповідача, встановлені в судовому засіданні обставини, не спростовані відповідачем, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача.

Керуючись ст.ст.8, 19 Конституції України, ст. ст. 1,7,9, 1 ч. 1, 222, 258, 265-2, 268, 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 72, 77, 78, 242-246, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення НК № 969196 від 18 травня 2018 року , винесену Інспектором Управління патрульної поліції в м.Києві Лесіним Андрієм Михайловичем відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.122 КУпАП.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 12 листопада 2018 року.

Суддя : Л.А.Шереметьєва