Справа № 803/1031/18
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/1111/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Кухтея Р.В., Попка Я. С.;

за участю секретаря судового засідання Джули В. М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2018 року про залишення позову без розгляду в справі № 803/1031/18 (головуючий суддя Волдінер Ф. А., м. Луцьк) за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , начальника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 ,-

ВСТАНОВИВ:

11 червня 2018 року Волинським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , начальника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 №49 від 06.03.2018 року «Про результати проведення службового розслідування», зобов`язання зняти дисциплінарне стягнення у виді суворої догани, накладеного наказом №49 від 06.03.2018 року «Про результати проведення службового розслідування» та внесення до службової картки запису про зняття такого стягнення.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2018 року адміністративний позов залишено без розгляду у зв`язку із пропуском позивачем строку на оскарження наказу № 49 від 06 березня 2018 року.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивачем ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти рішення про направлення справи для продовження судового розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення було порушено норми процесуального права, оскільки про наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 06 березня 2018 року про результати службового розслідування № 49, яким позивачу оголошено «сувору догану» йому стало відомо лише із відповіді на адвокатський запит від 18 травня 2018 року № 422.

Представник позивача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги підтримав, просить таку задовольнити та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Інші особи, у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, що відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частиною другою цієї статті визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною третьою, четвертою статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Як встановлено частино п`ятою статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до вимог пункту 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Встановлено, що 03 березня 2018 року командиром військової частини НОМЕР_1 був виданий наказ №45 «Про призначення службового розслідування» за фактом перебування військовослужбовця ОСОБА_1 на службі в стані алкогольного сп`яніння (а. с. 83).

В цей же день командиром військової частини НОМЕР_1 складено протокол про військове адміністративне правопорушення №2 відносно позивача за частиною першою статті 172-20 КУпАП (а. с. 72-73).

Також встановлено, що 05 березня 2018 ОСОБА_1 було запропоновано отримати копію даного протоколу в стройовій частині, проте позивач відмовився, про що складений акт. Відмову розписатися про ознайомлення своїми підписами засвідчили свідки: майор ОСОБА_3 , старший лейтенант ОСОБА_4 , сержант ОСОБА_5 та старший солдат ОСОБА_6 (а. с. 84).

06 березня 2018 року за результатами службового розслідування заступником командира військової частини НОМЕР_1 був складений акт службового розслідування, де встановлено факт перебування позивача 02 березня 2018 року на території військової частини в стані алкогольного сп`яніння (а. с. 38-39), в цей же день капітану ОСОБА_1 запропоновано ознайомитися з актом проведення службового розслідування, однак останній відмовився, що зафіксовано актом від 06 березня 2018 року, та засвідчено підписами свідків: майора ОСОБА_3 , старшого лейтенанта ОСОБА_4 , сержанта ОСОБА_5 та старшого солдата ОСОБА_6 (а. с. 85).

За результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування командиром військової частини НОМЕР_1 06 березня 2018 року був виданий наказ «Про результати проведення службового розслідування» №49. В пункті 4 резолютивної частини даного наказу позивачу оголошено «сувору догану» за невиконання вимог статті 49, пункту 7 статті 59 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України та пункту 1 частини 2 Контракту про проходження військової служби в Збройних силах України та виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби (поява на території військової частини) у стані алкогольного сп`яніння (а. с. 16-17).

Матеріалами справи підтверджується, що 06 березня 2018 року ОСОБА_1 було повідомлено про даний наказ, однак останній відмовився з ним ознайомлюватися, що засвідчується актом від 06 березня 2018 року, а відмову розписатися про ознайомлення засвідчили своїми підписами свідки: майор ОСОБА_3 , капітан ОСОБА_7 та капітан ОСОБА_8 (а. с. 86).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Статтею 45 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, який затверджено Законом України від 24.03.1999 року №551-XIV передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини (стаття 84 Статуту).

Положеннями статті 85 Статуту визначено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення солдатом (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Відповідно до частини третьої розділу VI Порядку проведення службового розслідування у Збройних силах України (затвердженого наказом Наказ Міністерства оборони України 21.11.2017 року № 608) (надалі - Порядок) військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк (стаття 88 Статуту). Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.

Відповідно до частини четвертої розділу VІ Порядку якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Доказами, які свідчать про день, коли особа дізналася про порушення своїх прав, є розписка про одержання рішення, докази відправки та отримання кореспонденції, акт про відмову одержати документ (надати пояснення), довідки, складені особами, у випадках, передбачених законом. Якщо цей день встановити точно не можливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Однак, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами (Постанова Верховного Суду від 17.07.2018 року у справі №521/21851/16-а).

Відтак, вбачається, що ОСОБА_1 про порушення своїх прав щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №49 від 06 березня 2018 року «Про результати проведення службового розслідування» повинен був дізнатись 06 березня 2018 року, тобто в день, коли йому було повідомлено про винесення акту службового розслідування і, на підставі нього, наказу. Даний факт підтверджують належні та достатні докази, а саме, акти, які засвідчують відмову позивача ознайомитися як з актом службового розслідування від 06 березня 2018 року, так і з наказом №49 від 06 березня 2018 року.

Згідно з ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про залишення без розгляду позовних вимог, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 229, 241, 250, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2018 року про залишення позову без розгляду в справі № 803/1031/18 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

На постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
Я. С. Попко
Повне судове рішення складено 12 листопада 2018 року.