Справа № 805/5128/15-а
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

07 листопада 2018 року

м. Київ

справа №805/5128/15-а

адміністративне провадження №К/9901/12815/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючої судді - Желтобрюх І.Л.,

суддів: Білоуса О.В., Стрелець Т.Г.,

розглянувши у судовому засіданні без виклику сторін в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 03.03.2016 (суддя Волгіна Н.П.) та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 12.07.2016 (колегія суддів у складі: Гайдара А.В., Василенко Л.А., Ханової Р.Ф.) у справі № 805/5128/15-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Костянтинівського міського відділу (з обслуговування міста Костянтинівка та Костянтинівського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу в частині, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (далі - відповідач-1, ГУ МВС України в Донецькій області), Костянтинівського міського відділу (з обслуговування міста Костянтинівка та Костянтинівського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (далі - відповідач-2, Костянтинівський МВ), в якому просить: визнати протиправним та скасувати наказ від 06.11.2015 № 402 о/с в частині його звільнення з органів внутрішніх справ за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 № 114 (далі - Положення № 114); поновити його на посаді інспектора-чергового чергової частини штабу Костянтинівського МВ; стягнути з ГУ МВС України в Донецькій області середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.11.2015; зобов'язати ГУ МВС України в Донецькій області виправити неправильний запис в трудовій книжці позивача, виправивши дату прийняття його на роботу в органи внутрішніх справ з 2005 року на 2001 рік.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного від 03.03.2016 залишено без розгляду адміністративний позов в частині зобов'язання ГУ МВС України в Донецькій області виправити неправильний запис в трудовій книжці позивача, виправивши дату прийняття його на роботу в органи внутрішніх справ з 2005 року на 2001 рік.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 03.03.2016, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 12.07.2016, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 з 01.08.2005 проходив службу в органах внутрішніх справ, займаючи на момент звільнення посаду інспектора-чергового чергової частини штабу Костянтинівського МВ, маючи спеціальне звання капітан міліції.

Наказом ГУ МВС України в Донецькій області від 06.11.2015 № 402 о/с ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил за пунктом 64 «г» Положення № 114 (через скорочення штатів). Позивача ознайомлено з даним наказом 12.11.2015, що підтверджується матеріалами справи та визнається сторонами по справі.

Наказом ГУ МВС України в Донецькій області від 04.01.2016 № 3 о/с лк внесено зміни до наказу від 06.11.2015 № 402 о/с, а саме: змінено підставу звільнення з пункту 9 розділу ХІ Закон України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) на пункти 10, 11 розділу ХІ цього Закону.

Відповідно до довідки від 08.02.2016 № 1921/204/06-16, виданої Костянтинівським МВ, при звільненні позивача з ним проведено остаточний розрахунок: грошове утримання виплачено по 06.11.2015 (включно) в сумі 3271,50 грн.; в грудні 2015 року виплачена одноразова грошова допомога при звільненні в сумі 34 303,50 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову суди виходили з того, що передумовою отримання пропозиції щодо обіймання посад (рівнозначних, вищих або нижчих щодо посад, які обіймала особа під час проходження служби у міліції) є наявність бажання такої особи бути прийнятим до служби у поліції, виявлене упродовж трьох місяців з дня опублікування Закону № 580-VIII. У зв'язку із відсутністю доказів, які б підтверджували виявлення позивачем відповідного бажання, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про правомірність звільнення його зі служби в поліції з підстав, визначених пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) Положення № 114 та про необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування вимог касаційної скарги посилається на те, що він 06.11.2015 подав рапорт на ім'я начальника ГУМВС України в Донецькій області про звільнення з органів внутрішніх справ у зв'язку з переведенням згідно пункту 9 розділу ХІ Закону № 580-VIII. Разом з цим, 06.11.2015 він подав заяву на ім'я начальника ГУНП в Донецькій області, в якій просив прийняти його до Національної поліції. Попередження про те, що він буде звільнений, він не отримував.

ГУ МВС України в Донецькій області у своєму відзиві на касаційну скаргу позивача зазначає, що рішення судів попередніх інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

02.07.2015 Верховною Радою України прийнято Закон № 580-VIII, який відповідно до пункту 1 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» набрав чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування (крім пунктів 1, 2, 3, 7-13, 15, 17-18 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, які набрали чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та частини сьомої статті 15 і частини п'ятої статті 21 цього Закону, які набирають чинності з 01.01.2017. Закон опубліковано у газеті «Голос України» 06.08.2015.

Пунктом 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIІI встановлено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Таким чином, позивач попереджений про звільнення через скорочення штатів в силу Закону № 580-VIІI. Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено, що зі змістом зазначених приписів позивача ознайомлено 05.09.2015.

Відповідно до статті 18 Закону України від 20.12.1990 № 565-ХІІ «Про міліцію» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 565-ХІІ) порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Таким нормативно-правовим актом є Положення № 114.

Підпунктом «г» пункту 64 Положення № 114 передбачено можливість звільнення осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Приписами пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIІI передбачено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIІI працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням № 114.

Згідно пункту 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIІI перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до «Прикінцевих та перехідних положень» цього Закону.

Системний аналіз правових норм, що містяться у пунктах 9 і 10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580-VІІІ, зумовлює висновок, що питання стосовно подальшого проходження служби діючими співробітниками міліції мало бути вирішено до 06.11.2015 включно (впродовж трьох місяців з моменту попередження про наступне вивільнення). Вказані норми є імперативними, як наслідок, неприйняття працівника міліції на службу до поліції до вказаного терміну є безальтернативною підставою для звільнення зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Як встановлено під час розгляду справи у суді першої інстанції, позивач писав заяву про прийняття його на службу у поліцію 08.11.2015. При цьому він зазначав, що перед написанням цієї заяви (приблизно 1-5 листопада 2015 року) він писав рапорт про звільнення у зв'язку із ліквідацією Костянтинівського МВ.

Водночас, судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно довідки від 11.02.2016 № 567/11/01-2016, наданої відділом документального забезпечення Головного управління Національної поліції в Донецькій області, звернень ОСОБА_1 щодо прийняття його на службу до вказаного Управління за обліками відділу не надходило. У трудовій книжці позивача відсутні записи про прийняття його на службу у поліцію.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що позивачем у визначений прикінцевими положеннями Закону № 580-VIІI строк не було виявлене бажання проходити службу у поліції, а тому наказ начальника ГУ МВС України в Донецькій області від 06.11.2015 № 402 о/с в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) Положення № 114 є законним. Отже, звільнення позивача проведено з дотриманням вимог діючого законодавства, що вказує на відсутність підстав для задоволення позову.

Щодо посилань скаржника на непогодження його звільнення з профспілкою, Суд зазначає, що статтею 43 Кодексу законів про працю України (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) визначено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, працівником органу внутрішніх справ, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Колегія суддів відхиляє твердження скаржника щодо наявності у відповідача обов'язку працевлаштувати його у новоствореній установі, оскільки ним не було виявлено бажання проходити службу у поліції.

Решта доводів касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи, що виходить за межі повноважень касаційного суду.

Отже, суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій, внаслідок чого касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 03.03.2016 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 12.07.2016 у справі № 805/5128/15-а залишити без змін, а касаційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.

Головуюча суддя: І.Л. Желтобрюх
Судді: О.В. Білоус
Т.Г. Стрелець