Справа № 280/4388/18
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2018-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

09 листопада 2018 року о/об 09 год. 05 хв.Справа № 280/4388/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Гудименко Я.А., розглянувши у місті Запоріжжі у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1; ІНФОРМАЦІЯ_1)

до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя (69014, м.Запоріжжя, вул.Карпенка-Карого, буд.25-А; )

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1) до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя (далі - відповідач, Шевченківське ОУПФУ м.Запоріжжя), в якому позивач просить суд: 1) визнати протиправними дії Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням вимог ч.2 ст.40, ст.29 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"; 2) зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням вимог ч.2 ст.40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої плати в Україні, за календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2016-2017р.р., а саме 5377,90 грн.) та вимог ст.29 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" шляхом підвищення пенсії на 192% та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Позивач у позові зазначив, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 21.04.1987 перебував на обліку в Шевченківському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м.Запоріжжя та отримував пенсію зі зниженням пенсійного віку, призначену на пільгових умовах по Списку №1 у відповідності до п.«а» ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Після призначення пенсії за вислугу років позивач продовжував працювати, з його заробітної плати сплачувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. З 20.04.1997 позивач набув право на пенсію за віком на загальних підставах у відповідності до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». 30.08.2018 позивач звернувся до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду м.Запоріжжя з заявою про призначення пенсії за віком у відповідності до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ст.29 та ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Листом №509/Х-1 від 18.09.2018 відповідач повідомив, що позивач не має право на призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч.2 ст.40 та ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки позивач отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» за Списком №1.

Позивач підтримав позовні вимоги.

Відповідачем подано до суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначено, що 20.04.1987 позивачу було призначено пенсію за віком на пільгових умовах (Список №1). Пільги щодо дострокового виходу на пенсію за віком (Список №1) до 01.10.2017 визначалися ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ст.114 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (починаючи з 01.10.2017 року), а саме: на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах. ОСОБА_1 призначено пенсію за віком на пільгових умовах, в подальшому здійснено перерахунок згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". При розгляді даної судової справи слід враховувати висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, викладені в постанові від 03.07.2018 у справі №336/613/16-а (2-а/336/76/2016), в якій зазначено, що ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" для відповідних категорій осіб передбачено не окремий вид пенсійного забезпечення, а пільгові умови для надання пенсій за віком, які полягають у зменшенні пенсійного віку. Втім, вид пенсії та порядок її призначення здійснюється на умовах, що визначені Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Таким чином, у позивача відсутні правові підстави для призначення пенсії за віком, оскільки йому вже було призначено пенсію за віком довічно відповідно до норм Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Також, відповідач зазначив, що визначення відсотка, на який має бути підвищено пенсію позивачеві, законом віднесено до компетенції органу Пенсійного фонду України після перевірки відповідних даних, тобто до його дискреційних повноважень. Позивачу призначено пенсію за віком з 20.04.1987, тому відсутні правові підстави для підвищення розміру пенсії за віком відповідно до ст.29 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" на 0,75% за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк до 60 місяців. Правова позиція відповідача підтримана постановою Верховного Суду від 18.09.2018 у справі №336/4385/17 (К/9901/2275/18), в якій судом було зроблено висновок про те, що для підвищення пенсії на підставі ч.1 ст.29 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" необхідна наявність наступних умов: звернення за призначенням пенсії за віком з більш пізнього віку, ніж передбачено абз.1 ч.1 ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"; не одержання жодного виду пенсії після досягнення пенсійного віку; наявність страхового стажу після досягнення пенсійного віку, передбаченого абз.1 ч.1 ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідач заперечував проти позову.

Дослідивши матеріали справи, суд з'ясував наступне.

Позивач з 1987 року отримує пенсію за віком на пільгових умовах (Список №1, відповідно до п.«а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

У жовтні 2017 року, через зміни у законодавстві про пенсійне забезпечення в Україні, позивачу перераховано пенсію з урахуванням норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідачем відмовлено у задоволенні звернення позивача про призначення пенсії за віком у відповідності до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ст.29 та ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При вирішенні спору по суті судом прийнято до уваги приписи Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (ст.ст.25, 26, 29, 40, 114), Закону України «Про пенсійне забезпечення» (ст.ст.2, 12, 13) та інших норм права у редакціях на час виникнення спірних правовідносин.

Суд вважає, що оскільки позивач у 1987 році реалізував своє право виходу на пенсію за віком на пільгових умовах (Список №1, відповідно до приписів Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про пенсійне забезпечення»), то відсутні правові підстави для призначення пенсії за віком у відповідності до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Звернення позивача із заявою про призначення пенсії за віком у 2018 році, у віці 81 рік, не може вважатись відстроченням виходу на пенсію за віком, оскільки з 1987 року по 2018 рік він отримував пенсію за віком на пільгових умовах.

Протилежного позивач не довів.

Аналогічне застосування норм права відображено у постановах Верховного Суду: від 03.07.2018 у справі №336/613/16-а (2-а/336/76/2016) (яке набрало законної сили 03.07.2018); від 18.09.2018 у справі №336/4385/17 (К/9901/2275/18) (яке набрало законної сили 18.09.2018).

Так, у постанові Верховного Суду від 03.07.2018 у справі №336/613/16-а (2-а/336/76/2016) колегія суддів дійшла висновку, що такий самий вид пенсії не може бути призначений повторно на підставі положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а тому і не може бути застосований при обчисленні пенсії новий показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески.

У постанові Верховного Суду від 18.09.2018 у справі №336/4385/17 (К/9901/2275/18) колегія суддів дійшла висновку, що для підвищення пенсії на підставі ч.1 ст.29 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" необхідна наявність наступних умов: звернення за призначенням пенсії за віком з більш пізнього віку, ніж передбачено абз.1 ч.1 ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"; не одержання жодного виду пенсії після досягнення пенсійного віку; наявність страхового стажу після досягнення пенсійного віку, передбаченого абз.1 ч.1 ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

З урахуванням з'ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню. Доводи позивача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 143, 243-246, 263 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Відмовити у стягненні на користь позивача судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.255 КАС України.

Рішення суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.292, 295, 297 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 09.11.2018.

Суддя О.О. Прасов