Справа № 221/3991/18
Суддя: Чальцева Т. В.
Дата ухвалення: 2018-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області в складі:
головуючого - судді Чальцевої Т.В.
за участю секретаря судового засідання Сєрих І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Волноваха справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції , Інспектора роти № 1батальону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Школьник Дмитра Анатолійовича про скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

20.06. 2018 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції , Інспектора роти № 1батальону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Школьник Дмитра Анатолійовича про скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що постановою серії ВР № 071366 від 10.06.2018р. його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП , накладено штраф у сумі 425 гривень за те, що 10.06.2018р., керуючи автомобілем ЗАЗ 110217 , державний номер НОМЕР_1 , рухався по автодорозі Н-20 204 км у Волноваському районі Донецької області у крайній лівій смузі, не маючи наміру здійснити поворот ліворуч або розворот , у той час , коли права смуга була не зайнята , чим порушив п.11.5 ПДР України. Дану постанову позивач вважає необґрунтованою, свою провину не визнає з наступних підстав: позивач рухався на автомобілі ЗАЗ 110217 , державний номер НОМЕР_1 , по автодорозі Н-20 204 км із м. Маріуполь у напрямку м. Волноваха. Права смуга дороги була суттєво розбита. З урахуванням дорожнього покриття, стану автомобілю, яким він керував, позивач був змушений виїхати на ліву смугу дороги, оскільки це було безпечніше. Інших транспортних засобів поблизу не було, перешкод він нікому не чинив. Крім того, позивач зазначає, що п.11.5 ПДР України має рекомендаційний характер та не містить заборони виїжджати та рухатись по лівій смузі дороги. Крім того, на думку позивача, постанову серії ВР № 071366 від 10.06.2018р. винесено із порушенням ч.3ст. 283, ст.. 276 КУпАП.
Крім того, зазначив, що ухвалюючи постанову, інспектор не представився, не надав свого службового посвідчення, не розяснив право на захист та ст. 63 Конституції України, винесення інспектором постанови носило лише формальний характер.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності з урахуванням доводів, викладених у позові.
Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності з урахуванням доводів, викладених у відзиві на позов.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи.
Згідно з ч.2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Враховуючи викладене, положення ст. 286 КАС України, ст. 289 КУпАП, суд приходить до висновку, що позивач при зверненні до суду з позовом 20.06.2018 року щодо оскарження постанови від 10.06.2018 р., не порушив передбачений 10-денний строк для захисту своїх прав в судовому порядку.
Суд, дослідивши докази у справі в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що постановою інспектора роти № 1батальону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Школьник Дмитра Анатолійовича серії ВР № 071366 від 10.06.2018р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП .
У постанові зазначено, що 10.06.2018р., керуючи автомобілем ЗАЗ 110217 , державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 рухався по автодорозі Н-20 204 км у Волноваському районі Донецької області у крайній лівій смузі, не маючи наміру здійснити поворот ліворуч або розворот , у той час , коли права смуга була не зайнята , чим порушив п.11.5 ПДР України.
Відповідно до п.1 ч. 1ст.20 КАС України , місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно п.1ст. 247 КУпАП, обовязковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни від 23.12.2005№14 «Про практикузастосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Разом з тим, як вбачається з положень ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.
Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.
Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення. В разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені статтею 251 КУпАП), які у відповідності до статті 252 цього Кодексу повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів в подальшому виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові.
З постанови серії ВР № 071366 від 10.06.2018р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУ АП вбачається, що до постанови додано диск з відео фіксацією правопорушення ( а.с. 18)
Крім того, згідно п.10 розділу IV Інструкції з оформлення матеріалів Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Як вбачається з висновку Науково-Консультативної Ради при Вищому адміністративному суді України та з рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015р. № 5-рп/2015 у справі 1-11/2015, « під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст..122 КУпАп, положення ст.. 258 КУпАП не застосовується. Винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення , передбачене ст.. 122 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним.»
За таких обставин суд вважає, що постанову серії ВР № 071366 від 10.06.2018р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУ АП винесено із порушенням вимог діючого законодавства.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Відповідно ч. 1ст .5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що дії поліцейського при складанні постанови відносно позивача є протиправними, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП відносно позивача підлягає закриттю.
Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП, то підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.
На підставі викладеного, керуючисьст. 19 Конституції України, ст.ст. 241-247, 250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовільнити.
Визнати протиправними дії Інспектора роти № 1батальону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Школьник Дмитра Анатолійовича щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 071366 від 10.06.2018р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУ АП та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.
Скасувати постанову Інспектора роти № 1 батальону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Школьник Дмитра Анатолійовича серії ВР № 071366 від 10.06.2018р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУ АП та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн., справу про адміністративне правопорушення закрити.
Рішення може бути оскаржено учасниками справи безпосередньо до Донецького апеляційного адміністративного суду, з врахуванням вимог п. 15.5 Перехідних положень КАС України. Апеляційні скарги можуть бути подані протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Чальцева