Справа № 820/3327/16
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

07 листопада 2018 року

Київ

справа №820/3327/16

провадження №К/9901/10705/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Стрелець Т.Г.,

суддів: Білоуса О.В., Желтобрюх І.Л.,

за участю:

секретаря судового засідання - Головко О.В.,

представника відповідача - Коваленко Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу № 820/3327/16

за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області в особі Московського районного відділу у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду (прийняту у складі колегії суддів: головуючого судді - Мінаєвої О.М., суддів: Шевцової Н.В., Макаренко Я.М.) від 2 вересня 2016 року

у с т а н о в и в :

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_2 як законний представник неповнолітнього ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області в особі Московського районного відділу у місті Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, в якому просила суд:

- зобов'язати Московський районний відділ у місті Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області оформити та видати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянина України у вигляді паспортної книжечки.

2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, 24.03.2016р. звернувся у встановленому законодавством України порядку до відповідача із заявою про оформлення паспорта громадянина України, який би не містив безконтактного електронного носія, що імплантований у відповідний бланк документа (тобто у вигляду паспортної книжечки). Позивач є віруючою людиною, парафіянином Української Православної Церкви, і тому він бажає отримати паспорт саме у вигляді паспортної книжечки. Однак, листом Московського РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області від 05.04.2016 року №17/5208 було повідомлено, що територіальний підрозділ Московського РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області забезпечений робочою станцією для оформлення паспорта громадянина України у вигляді картки та з 11.01.2016 розпочав роботу. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України» від 25 березня 2015 р. № 302 у підрозділах, де розміщені робочі станції для оформлення і видачі паспорта громадянина України засобами Реєстру, громадянам України, які вернулися за оформленням паспорта вперше по досягненню відповідного віку, оформляється паспорт громадянина України виключно у формі картки починаючи з 01.01.2016.

Позивач стверджує, що паспорт у вигляді картки суперечить його релігійним переконанням, та він має беззаперечне право, гарантоване йому Конституцією України на отримання паспорту у вигляді книжки. Окрім того, заважаючи на те, що на даний момент є діючою постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження положень про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон», якою визначено, що бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, позивачі просять суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Короткий зміст рішення суду І інстанції

3. 14 липня 2016 року Харківський окружний адміністративний суд вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_3, ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області в особі Московського районного відділу у м. Харкові Головного управління ДМС України в Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області в особі Московського районного відділу у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області розглянути питання стосовно оформлення та видачі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорту громадянина України у вигляді паспортної книжечки.

4. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що законодавцем не передбачено жодної заборони видачі громадянам України паспорта саме у вигляді паспортної книжечки, а також не зазначено, що паспорт громадянина України видається суб'єктом владних повноважень виключно у вигляді картки, тому суд дійшов висновку про хибність твердження відповідача, що з 01.01.2016р. паспорт громадянина України виготовляється виключно у вигляді картки, навіть за наявності у заявника певних релігійних переконань.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

5. 02 вересня 2016 року Харківський апеляційний адміністративний суд вирішив:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області задовольнити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.07.2016р. по справі №820/3327/16 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області в особі Московського районного відділу у місті Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

6. Апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що дії Московського районного відділу у місті Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області щодо відмови в оформленні та видачі ОСОБА_3 паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки зразка 1994 року ґрунтуються на правильному застосуванні норм законодавства.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

7. 29 вересня 2016 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3.

8. У касаційній скарзі скаржник просить скасувати постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 2 вересня 2016 року та залишити в силі постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14 липня 2016 року.

9. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30 вересня 2016 року відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 2 вересня 2016 року.

10. У жовтні 2016 року відповідач подав заперечення на касаційну скаргу.

11. 29 січня 2018 року вказана касаційна скарга ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 надійшла до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах.

II. АРГУМЕНТИ СТОРІН

А. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу (позивача у справі)

12. Касаційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню. Скаржник зазначає, що законодавство України дозволяє отримати паспорт громадянина України у вигляді паспортної книжечки, проте судом апеляційної інстанції невірно застосовано норми чинного законодавства.

Б. Доводи відповідача у справі

13. У запереченнях на касаційну Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області просить касаційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення. Вказує, що доводи касаційної скарги не спростовують висновку суду апеляційної інстанції, рішення якого прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених у скарзі.

IІI. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

14. ОСОБА_2, як законний представник ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, 24 березня 2016 року звернулася до Московського районного відділу у місті Харкові Головного управління Державної Міграційної Служби України в Харківській області ДМС України із заявою, у якій просила:

- видати її сину, ОСОБА_3, паспорт громадянина України у вигляді паспортної книжечки;

- повідомити строки початку і завершення роботи із запровадження оформлення та видачі паспорта громадянина України, зразки бланків якого затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 302 від 25 березня 2015 року;

- надати відповідь у строки, визначені чинним законодавством (а.с.10).

15. У відповідь на письмову заяву ОСОБА_2 Московським РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області листом від 05.04.2016 року №17/5208 повідомлено, що відповідно до ст. 21 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус", оформлення і видача паспорта громадянина України у формі картки здійснюється розпорядником Реєстру. Право на отримання такого паспорта визначено також постановою Кабінету Міністрів України № 302 від 25 березня 2015 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України». У підрозділах, де розміщені робочі станції для оформлення і видачі паспорта громадянина України засобами Реєстру, громадянам України, які звернулися за оформленням паспорта вперше по досягненню відповідного віку оформляється паспорт громадянина України виключно у формі картки починаючи з 01.01.2016. Територіальний підрозділ Московського РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області забезпечений робочою станцією для оформлення паспорта громадянина України у вигляді картки та з 11.01.2016 розпочав роботу (а.с.12).

IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

16. Конституція України

16.1. Частина друга статті 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

16.2. Частина перша статті 24. Громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

16.3. Частина друга статті 24. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

16.4. Частина перша статті 35. Кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Це право включає свободу сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність.

16.5. Частина друга статті 35. Здійснення цього права може бути обмежене законом лише в інтересах охорони громадського порядку, здоров'я і моральності населення або захисту прав і свобод інших людей.

16.6. Частина четверта статті 35. Ніхто не може бути увільнений від своїх обов'язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань.

16.7. Частина перша статті 92. Виключно законами України визначаються: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина; громадянство, правосуб'єктність громадян, статус іноземців та осіб без громадянства;засади регулювання демографічних та міграційних процесів.

17. Кодекс адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15.12.2017 року)

17.1. Частина 3 статті 2. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

18. Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 № 5492-VI (в редакції від 29.12.2015 року)

18.1. Частина перша статті 1. Суспільні відносини, пов'язані із збиранням, накопиченням, захистом, зберіганням, обліком, використанням і поширенням інформації Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Реєстр), оформленням, видачею, обміном, переоформленням, продовженням строку дії, пересиланням, вилученням, поверненням державі, визнанням недійсними та знищенням передбачених цим Законом документів, регулюються Конституцією України, міжнародними договорами України, цим та іншими законами України, а також прийнятими на їх виконання нормативно-правовими актами у сферах, де використовуються відповідні документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи.

18.2. Пункт 2 частини першої статті 3. Біометричні дані - сукупність даних про особу, зібраних на основі фіксації її характеристик, що мають достатню стабільність та істотно відрізняються від аналогічних параметрів інших осіб (біометричні дані, параметри - відцифрований підпис особи, відцифрований образ обличчя особи, відцифровані відбитки пальців рук).

18.3. Частина перша статті 13. Документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються на:

1) документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України: а) паспорт громадянина України; б) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; в) дипломатичний паспорт України; г) службовий паспорт України; ґ) посвідчення особи моряка; д) посвідчення члена екіпажу; е) посвідчення особи на повернення в Україну; є) тимчасове посвідчення громадянина України;

2) документи, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус: а) посвідчення водія; б) посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон; в) посвідка на постійне проживання; г) посвідка на тимчасове проживання; ґ) картка мігранта; д) посвідчення біженця; е) проїзний документ біженця.

18.4. Частина перша статті 14. Форма кожного документа встановлюється цим Законом.

18.5. Частина друга статті 14. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета.

18.6. Частина друга статті 15. Бланки документів, якщо інше не визначено цим Законом, виготовляються за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України за поданням уповноваженого органу та інших уповноважених суб'єктів.

18.7. Частина перша статті 16. Подання документів для оформлення і отримання документів, що посвідчують особу та встановлюють громадянство України, здійснюється:

1) громадянами України, які досягли шістнадцятирічного віку, - на підставі їхньої особистої заяви;

2) громадянами України, які не досягли шістнадцятирічного віку, - на підставі заяви батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників, а якщо батьки не перебувають у шлюбі - за заявою того з батьків, з яким проживає особа, або інших представників.

18.8. Частина 8 статті 16. Уповноважений суб'єкт має право відмовити заявникові у видачі документа у разі, якщо:

1) за видачею документа звернувся заявник, який не досяг шістнадцятирічного віку, або представник особи, який не має документально підтверджених повноважень на отримання документа;

2) заявник вже отримав документ такого типу, який є дійсним на день звернення (крім випадків, зазначених у частині сьомій цієї статті);

3) заявник не надав усіх документів та інформації, необхідних для оформлення і видачі документа;

4) дані, отримані з бази даних розпорядника Реєстру, не підтверджують інформацію, надану заявником.

У рішенні про відмову у видачі документа, яке доводиться до відома заявника у порядку і строки, встановлені законодавством, мають зазначатися підстави відмови. Особа має право звернутися до уповноваженого суб'єкта з повторною заявою у разі зміни або усунення обставин, через які їй було відмовлено у видачі документа.

Рішення про відмову у видачі документа може бути оскаржено особою в адміністративному порядку або до суду.

18.9. Частина перша статті 21. Паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України на території України.

19. Положення про паспорт громадянина України, затверджене постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-XII (в редакції від 18.10.2012 року)

19.1. Пункт 2. Паспорт громадянина України видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку.

19.2. Пункт 3. Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

19.3. Пункт 13. Для одержання паспорта громадянин подає: заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України; свідоцтво про народження; дві фотокартки розміром 35х45 мм; у необхідних випадках - документи, що підтверджують громадянство України.

19.4. Пункт 14. За видачу паспорта справляється державне мито.

20. Порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України, затверджений наказом МВС України від 13.04.2012 № 320 (в редакції від 06.10.2015)

20.1. Пункт 1.3 розділу I. Для оформлення паспорта особа подає:

заяву про видачу паспорта (додаток 1) (далі - заява);

свідоцтво про народження;

дві фотокартки розміром 3,5 х 4,5 см (фотокартки, що подаються для оформлення паспорта, мають бути виконані з одного негатива, із зображенням обличчя виключно анфас, без головного убору, виготовленими на тонкому білому або кольоровому фотопапері без кутика; для громадян, які постійно носять окуляри, обов'язкове фотографування в окулярах);

платіжний документ з відміткою банку про сплату державного мита або копію документа про звільнення від сплати державного мита;

довідку про реєстрацію особи громадянином України або свідоцтво про належність до громадянства України, а в необхідних випадках - інші документи, визначені статтею 5 Закону України «Про громадянство України» (за необхідності);

паспорт громадянина України для виїзду за кордон - для громадян України, які постійно проживали за кордоном, після повернення їх на проживання в Україну;

посвідчення про взяття на облік бездомних осіб, видане відповідним центром обліку бездомних осіб (для бездомних осіб).

21. Постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України» від 25 березня 2015 р. № 302 (в редакції від 31.12.2015 року)

21.1. Пункт 2. Запровадити з 1 січня 2016 р. оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 р. № 2503-XII.

21.2. Пункт 3. Установити, що до завершення роботи із забезпечення в повному обсязі територіальних підрозділів Державної міграційної служби матеріально-технічними ресурсами, необхідними для оформлення і видачі паспорта громадянина України, зразки бланків якого затверджено цією постановою, паспорт громадянина України оформляється з використанням бланка паспорта громадянина України у формі книжечки.

V. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

22. Верховний Суд не погоджується із висновками судів попередніх інстанцій, вважаючи їх передчасними та такими, що зроблені з неповним з'ясуванням всіх обставин справи, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент звернення позивача до суду з даним позовом та розгляду справи судами попередніх інстанцій; далі - КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 6 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту. Конституційний Суд України у своїх рішеннях послідовно підкреслював значущість положень статті 55 Конституції України щодо захисту кожним у судовому порядку своїх прав і свобод від будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб, а також стосовно неможливості відмови у правосудді.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 6 КАС України.

Аналіз вищезгаданих норм права дає підстави вважати, що судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи та інтереси позивача.

Аналогічна позиція наведена у постанові Верховного Суду України від 01.12.2015 року у справі № 800/134/15.

У той же час, судами попередніх інстанцій не було встановлено, чи можливо вважати дану заяву ОСОБА_2 (а.с.10) підставою для оформлення та видачі паспорта громадянина України ОСОБА_3. Зокрема, суди не з'ясували питання щодо відповідності заяви формі, встановленій чинним на той час законодавством.

Також суди попередніх інстанцій не надали правової оцінки листу Московського РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області від 05.04.2016 року №17/5208, в контексті того чи є це рішенням суб'єкта владних повноважень, яке може бути оскаржено до адміністративного суду.

Крім того, судами не надано оцінки щодо правосуб'єктності особи, яка подала заяву, з огляду на те, що нормами Закону України № 5492-VI подання документів для оформлення і отримання документів, що посвідчують особу та встановлюють громадянство України, здійснюється громадянами України, які досягли шістнадцятирічного віку, на підставі їхньої особистої заяви.

Оскільки зазначені обставини залишилися поза межами дослідження судами першої та апеляційної інстанцій, а суд касаційної інстанції не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, тому Верховний Суд не має можливості перевірити правильність висновків судів попередніх інстанцій в цілому по суті спору.

23. Зважаючи на те, що допущені судами порушення норм процесуального права не можуть бути усунуті судом касаційної інстанції, який процесуальним законом позбавлений можливості досліджувати докази і встановлювати обставини, рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню із направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції згідно з частиною другою статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України.

Під час нового розгляду суду першої інстанції слід врахувати вищевикладене і прийняти обґрунтоване та законне рішення за результатами повного, всебічного й об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності.

24. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 353, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 - задовольнити частково.

2. Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14 липня 2016 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2016 року у справі №820/3327/16 - скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Т. Г. Стрелець

Судді О. В. Білоус

І. Л. Желтобрюх