Справа № 1840/2507/18
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2018-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 жовтня 2018 р. Справа № 1840/2507/18
головуючого судді - Прилипчука О.А.,
за участю секретаря судового засідання - Волкової Ю.В.,
представника позивача - ОСОБА_1,
представника відповідача - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 1840/2507/18
за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3
до Управління Державної служби України з питань праці у Сумській області
про визнання протиправними, скасування постанови та припису,-
В С Т А Н О В И В:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі по тексту - позивач, ФОП ОСОБА_3О.) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Державної служби України з питань праці у Сумській області (далі по тексту - відповідач), в якій з урахуванням зміни позовних вимог просить:
- визнати протиправним та скасувати припис відповідача №СМ 441/178/АВ/П від 24.05.2018 р. про усунення виявлених порушень;
- визнати протиправною та скасувати постанову №СМ 441/178/АВ/ТД-ФС від 04.06.2018 р. про накладення штрафу в розмірі 1340280 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_3 щодо дотримання трудового законодавства в частині належного оформлення трудових відносин. За наслідками перевірки складено акт від 11.05.2018р. № СМ 441/178/АВ, який був отриманий позивачем 16.05.2018р. та підписано з зауваженнями.
04.06.2018р на підставі вказаного акту постановою начальника Управління Держпраці у Сумській області ОСОБА_4 №СМ 441/178/АВ/ТД-ФС на ФОП ОСОБА_3 накладено штраф у розмірі 1340280 грн. (отримана 12.06.2018 р.).
Позивач вважає постанову №СМ 441/178/АВ/ТД-ФС від 04.06.2018 р. протиправною, виходячи з наступного.
Інспектори праці Управління Держпраці у Сумській області ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 провели перевірку (інспекційне відвідування) ФОП ОСОБА_3 без його повідомлення та без його присутності і таким чином позбавили його права бути присутніми під час здійснення заходів державного нагляду (контролю) та реалізувати права, надані обєкту відвідування ст. 10 ЗУ Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, що є порушенням закону.
У відповіді на заперечення від 23.05.2018 р. відповідач посилається на особливості проведення перевірок органами Держпраці, що ніби-то надають йому можливість проводити перевірки без повідомлення та не у присутності субєкта господарювання.
Однак така позиція невірна, оскільки виключення згідно з ч.4 ст. 2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" мають встановлюватись виключно законами у відповідній сфері. Такого закону, який би надавав можливість відповідачу діяти так, як він діяв, не існує.
Крім цього. згідно ч.2 ст.7 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності перед початком перевірки державний інспектор з питань праці зобовязаний предявити керівнику субєкта господарювання або уповноваженій ним особі направлення та службове посвідчення, що засвідчує особу державного інспектора праці, і надати роботодавцю копію направлення.
Позивач випадково опинився на місці проведення перевірки, коли сам захід вже відбувся. Направлення на проведення інспекційного відвідування було йому надане разом з вимогою про надання документів після проведення опитування осіб, яких інспектори самостійно визначили як працівників ФОП ОСОБА_3 Таким чином, перевіряючими порушено ч. 2 ст. 7 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
10.05.2018 р. о 12-29 год. ОСОБА_3 була вручена вимога про надання документів за переліком та вказано про необхідність надання цих документів до 10-00 год. 11.05.2018 р.
За таких умов інспектування інспектори праці не вносили записів в журнал реєстрації заходів державного нагляду (контролю), що є порушенням п.12 ст. 4 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, відповідно до якої та п.п.4 п.14 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю , затвердженого Постановою КМУ № 295 від 26.04.2017 р. перед початком здійснення державного нагляду (контролю) посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить запис до журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю).
Також згідно Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 р. №295, контрольні повноваження інспекторів праці підтверджуються службовим посвідченням встановленої Мінсоцполітики форми, що видається Держпраці.
Перед початком перевірки державний інспектор з питань праці зобовязаний предявити керівнику субєкта господарювання або уповноваженій ним особі направлення та службове посвідчення, що засвідчує державного інспектора праці, і надати роботодавцю копію направлення.
У разі виникнення сумнів щодо наявності у особи, що представляється інспектором праці, відповідних повноважень, роботодавець може перевірити службове посвідчення, направлення на перевірку, а також зателефонувати до відповідного територіального управління Держпраці для підтвердження факту проведення у нього перевірки.
Порушення порядку проведення відвідування призвели до порушення прав обєкта контролю, оскільки керівнику не було предявлені посвідчення інспекторів і він не мав можливості перевірити інформацію про службові посвідчення інспекторів, які проводили перевірку, на сайті управління Держпраці у Сумській області.
ОСОБА_3 було позбавлено можливості реалізувати надані законом права щодо проведення фіксації перевірки та забезпечити присутність захисника або третіх осіб для захисту інтересів , що гарантовано обєкту інспектування ст. 10, ст. 20 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
В акті перевірки та постанові зазначено, що ОСОБА_3 використовується наймана праця без належного оформлення дванадцяти осіб, які були допущені до роботи без оформлення трудового договору, чим порушено ч.1 та ч.3 ст. 24 КЗпП України.
Однак такі висновки не відповідають дійсності і є припущенням, оскільки зазначені особи працювали на підставі цивільних договорів та не є працівниками ОСОБА_3
Для виконання конкретного обєму робіт на конкретному обєкті ОСОБА_3 уклав договори цивільного характеру, які передбачають виконання певного обсягу робіт у визначений договором строк до встановленої в договорі дати та індивідуальну оплату результату роботи, а не часу роботи. Ці роботи повязані з укладанням тротуарної плитки біля будинків за адресою м. Суми, вул. Іллінська, 51/1, 51-Г та 51-В. За такими договорами визначений обсяг роботи та її вартість. Результатом роботи є створення покриття з тротуарної плитки певної площі.
Виходячи з тексту договорів очевидним є той факт, що такі відносини не є трудовими, оскільки це вбачається як з умов договорів, так і прямо зазначено у тексті договору.
За умовами цих договорів наймані особи зобов'язується на свій ризик виконати конкретно визначену роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Такі особи самостійно встановлюють та організовують свою работу, виконують свою роботу на власний ризик з використанням власного інструмента.
Позивач правомірно уклав договори на виконання робіт з укладення тротуарної плитки, а не трудові договори. Укладення таких цивільно-правових договорів чинним законодавством не заборонено.
Трудові відносини вимагають наявності розпорядчих документів про прийняття на роботу, займану посаду, про трудовий розпорядок, облік робочого часу, забезпечення робочого місця, оплати праці у встановленому законодавством про оплату праці порядку.
Таким чином, неврахування вказаних договорів та самостійне їх тлумачення під час прийняття постанови від 04.06.2018р № СМ 441/178/АВ/ТД-ФС про застосування штрафу до позивача свідчить, що відповідач діяв з порушенням принципів, зазначених у ст. 2 КАС України, тобто не на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з порушенням повноважень, необгрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), упереджено.
Посилання на письмові пояснення шести опитаних осіб як на доказ порушень позивачем є незаконним, оскільки вказані пояснення отримані відповідачем у незаконний спосіб та по своїй суті не відповідають дійсності. Вказані особи не перебувають у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_3, він не виплачує зазначеним особам заробітну плату, не надає відпустки, не встановлює початок та кінець робочого дня, не організовує процес виконання роботи, а лише перевіряє обсяг виконаних робіт для складання актів і можливості проведення розрахунків з особами, що виконали роботу.
Позивач в червні 2018 р. подав звітність по ЕСВ до Пенсійного фонду з зазначенням сум винагороди фізичним особам за виконані роботи у травні 2018р., а саме за цивільно-правовими договорами відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування від 08.07.2010 р. №2464-VI. Так, у формі 4 таблиці 5 звіту ПФУ у реквізиті 7 зазначено категорію 3, що означає сплату єдиного соціального внеску з доходів, отриманих за договором цивільно-правового характер, а в таблиці 6 форми № Д4 у реквізиті 9 зазначено категорію 26, що означає винагороду за цивільно-правовими договорами.
Крім цього, відповідач при прийнятті рішення послався на те, що з боку позивача має місце по суті організований набір працівників, що передбачено п.1 ч.1 ст. 24 КЗпП України. Однак, позивач не здійснював організованого набору працівників.
У приписі від 24.05.2018 р. №СМ 441/178/АВ/П зазначено про необхідність дотримуватися вимог ч.1 ст. 24 КЗпП в частині укладення трудових договорів у письмовій формі з найманими працівниками та зобовязано дотримуватися вимог ч.3 ст. 24 КЗпП.
Відповідно до п.8 ст. 7 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності припис - обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб'єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб'єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.
Відповідно до п.23 постанови КМУ №295 від 26.04.2017 р. припис є обовязковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення порушень законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування.
Позивач вважає, що припис є безпідставним, оскільки трудові договори укладені у письмовій формі, підприємство дотримується вимог законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин і не використовує найману працю без належного оформлення. Припис є неконкретним та некоректним, оскільки не зобовязує до вчинення конкретно визначених дій, які б усували виявлені порушення, а лише попереджає про необхідність дотримання вимог закону, що не є приписом по своїй суті.
Тому, припис Управління Держпраці у Сумській області дотримуватись законодавства без конкретизації порушень та визначення дій, які необхідно вчинити, неможливо виконати.
Враховуючи зазначене, позивач вважає протиправними припис та постанову про накладення штрафу, оскільки прийнято всупереч вимог чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню.
Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що п.8 Порядку №295 передбачено, що про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє обєкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі. Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє обєкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.
Крім цього, згідно ч.5 ст.2 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобовязані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.
Таким чином, Управління не зобовязане забезпечувати дотримання вимог частини 11, 12 статті 4 та частини 5 статті 7 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності під час проведення інспекцій відвідувань субєктів господарювання.
Щодо порушень, виявлених під час інспекційного відвідування та зафіксованих в акті інспекційного відвідування зазначив, що до Управління надійшло звернення ОСОБА_9 №1-312/16-08/2018 від 10.05.2018 про порушення законодавства про працю в частині належного оформлення трудових відносин. Згідно з інформацією, розміщеною на сайті Управління капітального будівництва та дорожнього господарства Сумської міської ради ФОП ОСОБА_3 визнано переможцем тендеру на виконання капітального ремонту у місті Суми прибудинкових територій ряду будинків у місті, зокрема, і в районі житлових будинків № 51-Г, 51-В, 51/1 по вулиці Іллінська. Відповідно до пп.6.4.4 п.6.4 розділу 6 Договору № 16/18 від 13.03.2018 р. Підрядник, тобто ФОП ОСОБА_3, має право залучити до виконання робіт субпідрядні організації, залишаючись відповідальним перед Замовником за результат їхньої роботи, і забезпечує координацію їх діяльності на будівельному майданчику. В такому випадку Підрядник, тобто ФОП ОСОБА_3, за Договором іменується Генпідрядником (пункт 12.7 розділу 12 Договору №16/18 від 13.03.2018).
Відповідно до розділу 1 договору №17/18 будівельного підряду від 13.03.2018 р. Підрядник, тобто позивач, зобовязується виконати Замовникові, тобто Управлінню капітального будівництва та дорожнього господарства Сумської міської ради, роботи на обєкті капітального ремонту, зазначені у договірній ціні, а Замовник - прийняти і оплатити такі роботи.
Таким чином, позивач відповідно до Договору №16/18 та Договору №17/18 має право залучати в якості підрядника для виконання робіт виключно юридичних осіб, а не фізичних осіб.
Крім цього, кошторисна заробітна плата, визначена в додатку №1 до договору №16/18 та додатку №1 до договору №17/18, передбачає виключно витрати на додаткову заробітну плату, заохочувальні та компенсаційні виплати. Отже, договором №16/18 та договором №17/18 передбачено витрати Виконавця, тобто ФОП ОСОБА_3, виключно на зарплату працівників, а не на винагороду фізичним особам за цивільно-правовими договорами.
Під час проведення інспекційного відвідування було встановлено, що з проведення капітального ремонту прибудинкової території, а саме підготовки вкладання тротуарної плитки, розкидання щебеню, установки бордюр, вирівнення землі за допомогою відповідної техніки за адресою: м. Суми, вул. Іллінська, 51/1 ФОП ОСОБА_3 фактично допущено до виконання роботи на працівників: ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21.
Враховуючи зазначене, відповідач вважає, що інспекційне відвідування було проведене згідно вимог чинного законодавства і постанова про накладення штрафу є правомірною (а.с. 64-69).
Відповідач у відзиві щодо визнання протиправним та скасування припису зазначив, що під час інспекційного відвідування встановлено, що позивачем використовується наймана праця без належного оформлення 12 осіб, трудові договори з даними особами не укладені. ФОП ОСОБА_3 винесено припис про усунення виявлених порушень шляхом укладання трудових договорів у письмовій формі з найманими працівниками у строк до 08.06.2018 р. А тому посилання позивача на неможливість виконати вимоги припису відповідач вважає необґрунтованими (а. с. 156).
Позивач у відповіді на відзив на позовну заяву не погоджується з обґрунтуваннями відповідача і просить позовні вимоги задовольнити (а. с. 148-151).
У запереченні на відповідь на відзив відповідач зазначив, що Управління здійснює державний контроль за додержанням законодавства про працю у формі проведення інспекційних відвідувань відповідно до Порядку №295, не порушуючи вимог Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності"; Управління не зобовязане дотримуватися вимог ч.11 ст. 4, ч.5 ст. 7 вищезазначеного Закону під час проведення інспекційних відвідувань субєктів господарювання; інспекційне відвідування проводилось за умов надання субєкту господарювання копії направлення на проведення інспекційного відвідування та предявлення інспекторами Управління службових посвідчень. Крім цього, Управлінням інспекційне відвідування позивача було проведено відповідно до вимог Порядку №295 і не було порушено порядок складання та направлення акту інспекційного відвідування (а. с. 159-161).
Ухвалою суду від 04.07.2018 р. відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у підготовчому засіданні.
Ухвалою суду від 14.08.2018 р. заяву позивача про забезпечення позову задоволено. Зупинено дію постанови управління Держпраці у Сумській області про накладення штрафу від 04.06.2018 року №СМ 441/178/АВ/ТД-ФС до набрання законної сили судовим рішенням по даній справі.
Ухвалою суду від 21.08.2018 р. підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду.
Представник позивача в судовому засіданні 31.10.2018 р. змінені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просив відмовити у їх задоволенні.
Заслухавши доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що в період з 10.05.2018 р. по 11.05.2018 р. на підставі звернення ОСОБА_9 №І-312/16-08/2018 від 10.05.2018 р. про порушення законодавства про працю в частині належного оформлення трудових відносин з найманими працівниками, начальником Управління Держпраці у Сумській області прийнято наказ №650 від 10.05.2018 р. та направлення на проведення інспекційного відвідування субєкта господарювання №262/СМ441 від 10.05.2018 р. (а.с. 71, 72).
Управлінням Держпраці у Сумській області було проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_3 щодо дотримання трудового законодавства в частині належного оформлення трудових відносин, за наслідками якої складено акт інспекційного відвідування від 11.05.2018р. № СМ 441/178/АВ (а.с. 73-85).
24.05.2018 р. Управлінням Держпраці у Сумській області винесено припис про усунення виявлених порушень №СМ441/178/АВ/П в строк до 08.06.2018 р. (а.с. 93-94).
04.06.2018 р. на підставі вищезазначеного акту інспекційного відвідування начальником Управління Держпраці у Сумській області ОСОБА_4 винесено постанову №СМ 441/178/АВ/ТД-ФС про накладення на ФОП ОСОБА_3 штрафу у розмірі 1340280 грн. (а.с. 59-60).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та обставинам справи, суд не може погодитись з доводами позивача щодо протиправності припису та постанови про накладення штрафу, з наступних підстав.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Відповідно до статті 259 КЗпП України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Пункт 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 р. №96 (далі - Положення №96) визначає, що Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
Згідно пп.6 п.4 Положення №96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань, здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.
Держпраці для виконання покладених на неї завдань має право безперешкодно проводити відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об'єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, здійснення нагляду та контролю за додержанням якого віднесено до повноважень Держпраці (пп.5 п.6 Положення № 96).
Відповідно до п.7 Положення №96 Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - Закон №877).
Статтею 1 Закону №877 визначено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.
Згідно положень ч.ч.4, 5 ст.2 Закону № 877 заходи контролю здійснюються, зокрема органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами. Зазначені органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов'язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.
Виключно законами встановлюються органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності (ч.4 ст.4 Закону № 877).
Органи державного нагляду (контролю) та суб'єкти господарювання мають право фіксувати процес здійснення планового або позапланового заходу чи кожну окрему дію засобами аудіо- та відеотехніки, не перешкоджаючи здійсненню такого заходу (ч.8 ст.4 Закону № 877).
Частиною 1 статті 6 Закону № 877 передбачено, що підставами для здійснення позапланових заходів є, зокрема, звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров'ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.
Судом встановлено, що до Управління Державної служби України з питань праці у Сумській області надійшло звернення ОСОБА_9 №І-312/16-08/2018 від 10.05.2018 про порушення законодавства про працю в частині належного оформлення трудових відносини (а.с. 96).
Відповідачем за підсумками перевірки ФОП ОСОБА_3 в акті перевірки зафіксовано допущення позивачем до роботи 12 працівників без оформлення трудового договору (а.с. 18).
Суд погоджується із наведеними висновками акту, виходячи з наступного.
Зі змісту витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач здійснює наступні види діяльності, а саме 42.11 будівництво доріг та автострад, 43.29 інші будівельно-монтажні роботи (а.с. 10).
Так, згідно з інформацією, розміщеною на сайті Управління капітального будівництва та дорожнього господарства Сумської міської ради за посиланням Prozorro публічні закупівлі, ФОП ОСОБА_3 визнано переможцем тендеру на виконання капітального ремонту у місті Суми прибудинкових територій ряду будинків у місті, зокрема, і в районі житлових будинків № 51-Г, 51-В, 51/1 по вулиці Іллінська (а.с. 97-98).
13.03.2018 року між позивачем та Управлінням капітального будівництва та дорожнього господарства Сумської міської ради укладено договори будівельного підряду №16/18 та №17-18(а.с. 99-102, 104-107).
Відповідно до розділу 1 Договору №16/18 будівельного підряду від 13.03.2018 р. Підрядник (позивач), зобовязується виконати Управлінню капітального будівництва та дорожнього господарства Сумської міської ради (Замовник) роботи на обєкті капітального ремонту, зазначені у договірній ціні, а Замовник - прийняти і оплатити такі роботи.
Найменування капітального ремонту: Капітальний ремонт прибудинкової території в районі житлового будинку № 51/1 по вул. Іллінська та Капітальний ремонт прибудинкової території в районі житлового будинку № 51-В по вул. Іллінська .
Так, під час проведення інспекційного відвідування відповідачем було встановлено, що проведення капітального ремонту прибудинкової території, а саме підготовки вкладання тротуарної плитки, розкидання щебню, установки бордюр, вирівнювання землі за допомогою відповідної техніки за адресою: м. Суми, вул. Іллінська, 51/1 ФОП ОСОБА_3 фактично допущено до виконання роботи: ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21 без укладання трудової угоди.
Зокрема, згідно змісту акту перевірки від 10.05.2018 року вищевказані працівники проводили наступні роботи:
1. ОСОБА_10, 10.05.2018 фактично виконував роботу по підготовчим роботам та укладання тротуарної плитки. В письмових поясненнях ОСОБА_10 пояснив, що працює у ФОП ОСОБА_3 на території будівництва приблизно три тижні, виконуючи підготовчі роботи та укладання тротуарної плитки. Графік роботи з 08-00 до 17-00. Укладав договір цивільно- правового характеру з ОСОБА_3, оплату за роботу ще не отримував (а.с. 110).
2. ОСОБА_11, 10.05.2018 фактично виконував роботи по підготовчим роботам та укладання тротуарної плитки. В письмових поясненнях ОСОБА_11 зазначив, що працює на території будівництва виконуючи підготовчі роботи та укладання тротуарної плитки, графік з 08-00 до 17-00. Який саме договір підписував не памятає (а.с. 111).
3. ОСОБА_12, 10.05.2018 фактично виконував роботи по трамбування тротуарної плитки за допомогою вібротромбовочної машини. В письмових поясненнях ОСОБА_12 пояснив, що працює у ФОП ОСОБА_3, на території будівництва приблизно три дні виконуючи роботу трамбування тротуарної плітки за допомогою вібротромбовочної машини з 08-00 до 17-00. Укладав договір цивільно-правового характеру з ФОП ОСОБА_3 (а.с. 112).
4. ОСОБА_13, 10.05.2018 фактично виконував підготовчі роботи та укладання тротуарної плитки. В письмових поясненнях ОСОБА_13 пояснив, що працює у ФОП ОСОБА_3 на території будівництва виконуючи роботу по укладанню тротуарної плитки та здійснює підготовчі роботи. Графік з 08-00 до 17-00. Укладав договір цивільно-правового характеру з ФОП ОСОБА_3 заробітну плату не отримує (а.с. 113).
5. ОСОБА_14, 10.05.2018 фактично виконував підготовчі роботи та укладання тротуарної плитки. В письмових поясненнях ОСОБА_22 пояснив, що працює у ФОП ОСОБА_3 на території будівництва, уклав договір з ФОП ОСОБА_3, але який саме не памятає. Графік з 08-00 до 17-00. Працює з 12.03.2018, заробітну плату ще не отримував (а.с. 114).
ОСОБА_23, 10.05.2018 фактично виконував роботу різнороба, а саме укладання тротуарної плитки. В письмових поясненнях ОСОБА_15 зазначив, що працює у ФОП ОСОБА_3, на території будівництва приблизно три тижні, уклав договір цивільно-правового характеру з ФОП ОСОБА_3 Графік роботи з 8-00 до 17-00, заробітну плату ще не отримував (а.с. 115).
7. ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21 10.05.2018 фактично виконували роботу різнороба, а саме укладання тротуарної плитки, від письмових пояснень відмовились (а.с. 116-121).
В судовому засіданні свідки-Заїка М.М., ОСОБА_12, ОСОБА_17, ОСОБА_16, ОСОБА_21, ОСОБА_14, ОСОБА_18 пояснили суду, що уклали із позивачем цивільно - правові угоди. Обставин укладання угод не памятають. Також, зазначили, що працюють на обладнані і матеріалах, що належить позивачу. Працювали без графіку роботи у час, який їм зручний.
Свідок ОСОБА_24 повідомив суду, що на місці проведення інспекційного відвідування опинився випадково. Зателефонував ФОП ОСОБА_3 та повідомив його про проведення перевірки.
Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено Кодексом законів про працю України.
Частиною 1 статті 3 КЗпП України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.
У відповідності до статті 21 КЗпП України, трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.
Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.
Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома роботодавця.
Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.
При укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи.
Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами (стаття 23 КЗпП України).
Загальне визначення цивільно-правового договору наведено у ст. 626 Цивільного кодексу України. Так, вказаною нормою встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно зі статтею 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.
Основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.
Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.
З аналізу наведених норм вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов'язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.
Зі змісту цивільно-правових договорів про надання послуг, укладених позивачем з фізичними особами, предметами останніх є послуги роботи з укладання тротуарної плитки та бордюрного каменю та підсобні роботи на обєктах за адресами м.Суми вул.Іллінська,51/1, 51В,51Г, вул.Чорновола,55 (а.с. 23,26,28,31,34,37,39, 42,44,47,50,52).
Проте, аналізуючи зміст наведених угод, суд приходить висновку, що предметом укладених договорів позивача з фізичними особами є процес праці, а не її кінцевий результат. Фізичні особи повинні були виконувати систематично певні трудові функції відповідно до визначеного виду виконуваної роботи, у встановлений строк. При цьому, наведені договори не визначають обсяг виконуваної роботи, а обумовлюється у вигляді зобов'язання виконувати роботи за певною адресою.
Так, зокрема предметом наведених цивільно- правових угод є послуги роботи з укладання тротуарної плитки та бордюрного каменю та підсобні роботи.
Проте, п. 3 наведених угод передбачено лише розмір і порядок оплати за укладення тротуарної плитки та бордюрного каменю. Що стосується порядку проведення розрахунку за виконання підсобних робіт наведені угоди не містять розрахунків.
Проте, в договорах не зазначено, який саме конкретно результат роботи повинен передати виконавець замовнику, не визначено переліку завдань роботи, її обсягу, видів тощо.
Крім того, в судовому засіданні допитані свідки надали пояснення, що виконували роботи з матеріалів, що привозив безпосередньо позивач, що спростовує висновки представника позивача про можливість роботи в будь-який зручний час, оскільки забезпечення матеріалами здійснювалося позивачем, а не безпосередньо самими робітниками, як це наведено у п.1.2 наведених цивільно- правових угод.
Ще одна відмінність між зазначеними договорами полягає в тому, що за трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації, тощо.
Відповідно до розділу 1 Договору №16/18 будівельного підряду від 13.03.2018 р. Підрядник, тобто позивач, зобовязується виконати Управлінню капітального будівництва та дорожнього господарства Сумської міської ради (Замовник) роботи на обєкті капітального ремонту, зазначені у договірній ціні, а Замовник - прийняти і оплатити такі роботи.
Найменування капітального ремонту: Капітальний ремонт прибудинкової території в районі житлового будинку № 51/1 по вул. Іллінська.
Відповідно до пп.6.4.4 п. 6.4 розділу 6 Договору №16/18 від 13.03.2018 підрядник, має право залучити до виконання субпідрядні організації, залишаючись відповідальним перед Замовником за результат їхньої роботи, і забезпечує координацію їх діяльності на будівельному майданчику. В такому випадку Підрядник, тобто ФОП ОСОБА_3, за Договором іменується Генпідрядником (п.12.7 розділу 12 Договору №17/18 від 13.03.2018).
Аналогічна норма міститься і у Договорі №17/18 щодо капітального ремонту прибудинкової території в районі житлового будинку № 51-В по вул. Іллінська.
Таким чином, позивач відповідно до Договору №16/18 та Договору №17/18 мав право залучати в якості підрядника для виконання робіт виключно юридичних осіб, а не фізичних осіб.
В судовому засіданні позивач пояснив, що ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21 не забажали укладати трудові угоди, а тому він був вимушений укласти цивільно правові угоди. Проте, позивач пояснив, що не звертався до центру зайнятості із пошуком працівників для виконання договорів №17/18 та №16/18.
Відповідно до пункту 3.1 розділу 3 Договору №16/18 ціна цього Договору (договірна ціна, додаток №1 до Договору) визначена на основі кошторису і становить 750088 грн. 00 коп.
В Договірній ціні, додаток №1, в розрахунку № 1 Заробітна плата визначена сума 57 грн. 00 коп.
Згідно пункту 3.6 розділу 3 Договору № 16/18 середньомісячний розмір заробітної плати робітників складає 4545,00грн., що відповідає середньому розряду робіт 3,8, відповідно до рішення Сумської міської ради 2454-МР від 27.07.2017.
Відповідно до пункту 3.1 розділу 3 Договору № 17/18 ціна цього Договору (договірна ціна, додаток № 1 до Договору) визначена на основі кошторису і становить 1189476 грн. 00 коп.
В Договірній ціні (додаток №1) в розрахунку №1 Заробітна плата визначена сума 106117 грн.00 коп.
Згідно пункту 3.6 розділу 3 Договору № 17/18 середньомісячний розмір заробітної плати робітників складає 4545,00 грн., що відповідає середньому розряду робіт 3.8, відповідно до рішення Сумської міської ради 2454-МР від 27.07.2017.
Отже, договором №16/18 та договором №17/18 передбачено витрати Виконавця, тобто ФОП ОСОБА_3, виключно на зарплату працівників, а не на винагороду фізичним особам за цивільно-правовими договорами.
Таким чином, з огляду на предмет укладених угод та поняття трудового договору, суд критично оцінює аргументи представника ФОП ОСОБА_3 про цивільно-правовий характер відносин з ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21. Праця за цим договором, на переконання суду, не є юридично самостійною, а здійснюється у межах господарської діяльності позивача по укладанні тротуарної плитки та бордюрного каменю, з систематичним виконанням трудових функцій.
Відповідальність працівника за трудовим договором регулюється лише імперативними нормами, тобто нормами КЗпП України та інших актів трудового законодавства, що не можуть змінюватися сторонами у договорі, а відповідальність виконавця послуг у цивільно-правових відносинах визначається сторонами у договорі або чинним законодавством України, зокрема нормами ЦК України.
Враховуючи викладене, суд вважає, що договори, укладені позивачем з фізичними особами мають ознаки трудового характеру.
Разом з тим, сторонами не оспорювалось, що під час проведення перевірки наказів про прийом на роботу та звільнення, особових карток працівників, книги обліку руху трудових книжок, відомостей нарахування та виплати заробітної плати, повідомлень ДФС про прийом на роботу працівників, табелів обліку робочого часу позивачем надано не було.
Отже, ФОП ОСОБА_3 фактично допущено до роботи 12 вищеперелічених працівників без оформлення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування при прийнятті працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, чим порушено вимоги ч.1 та ч.3 ст.24 КЗпП України.
Таким чином, у межах спірних правовідносин позивачем не дотримано вимог статті 24 КЗпП України в частині обов'язкового укладання трудових договорів у письмовій формі шляхом укладення договору (контракту), або видання наказу, або розпорядження та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно з частинами першою, другою статті 265 КЗпП України, посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення (абзац другий частини другої статті 265 КЗпП України).
Частиною четвертою статті 265 КЗпП України передбачено, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 КЗпП України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення» визначено постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення» від 17 липня 2013 року № 509 (далі по тексту - Порядок № 509).
Відповідно до п. 2 Порядку №509, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками.
Штрафи можуть бути накладені, у тому числі, на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.
Відповідно до п. 3 Порядку № 509, уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу.
Згідно з п. 8 Порядку №590, за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, приймає відповідне рішення.
Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітики, один з яких залишається у Держпраці або її територіальному органі, другий - надсилається протягом трьох днів суб'єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або видається його представникові, про що на ньому робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. У разі надсилання примірника постанови поштою у матеріалах справи робиться відповідна позначка.

Відповідно до п.8 ст. 7 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності припис - обов'язкова для виконання у визначені строки письмова з змога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб'єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб'єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Відповідно до п.23 постанови КМУ №295 від 26.04.2017 р. припис є обовязковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення порушень законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування.

Отже, враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що в даному випадку правовідносини між позивачем та наведеними особами носять ознаки, притаманні саме трудовим відносинам між роботодавцем та найманим працівником. При цьому, дії позивача щодо надання трудовому договору форми цивільно-правового перешкоджають реалізації працівником права на працю, гарантованого Конституцією та Кодексом законів про працю України, а також права на соціальний захист у випадку безробіття, при тимчасовій втраті працездатності у разі нещасного випадку на виробництві або внаслідок професійного захворювання, права на відпочинок, щорічну оплачувану відпустку, право на здорові і безпечні умови праці, а також, не доводять невідповідність оскаржуваних припису та постанови про накладення штрафу критеріям, встановленим ч. 2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Щодо доводів позивача про порушення відповідачем процедури проведення перевірки, а саме не повідомлення позивача про проведення перевірки, без присутності керівника або уповноваженої особи, інспекторами Управління перед початком інспекційного відвідування не було предявлено керівнику підприємства направлення на проведення перевірки та службові посвідчення, інспекторами Управління перед початком інспекційного відвідування не було внесено запис про проведення інспекційного відвідування до журналу перевірок позивача, суд зазначає наступне.

Так, зі змісту позовної заяви судом встановлено, що позивачем заявлено виключно вимоги про визнання протиправним та скасувати припису відповідача №СМ 441/178/АВ/П від 24.05.2018 р. про усунення виявлених порушень та визнання протиправною та скасувати постанову №СМ 441/178/АВ/ТД-ФС від 04.06.2018 р. про накладення штрафу в розмірі 1340280 грн. Вимог про визнання незаконними дій відповідача при проведенні перевірки ФОП ОСОБА_3 не заявляв, а тому суд розглядає справу виключно в межах заявлених позовних вимог та не приймає до уваги доводи позивача щодо процедурних порушень під час проведення перевірки.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржувані постанова про накладення штрафу та припис відповідають критеріям, встановленим ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Управління Державної служби України з питань праці у Сумській області не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Управління Державної служби України з питань праці у Сумській області про визнання протиправними, скасування постанови та припису відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено та підписано 12.11.2018 року.

Суддя О.А. Прилипчук