Справа № 1340/4666/18
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2018-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1340/4666/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 листопада 2018 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Коморного О.І. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та зобов`язання вчинити дії

Обставини справи.
До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами :

- визнати незаконними дії Управління Пенсійного фонду України у Львівській області та зобов`язати відповідача нараховувати підвищення до пенсії в розмірі 25% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та провести перерахунок пенсії з моменту її призначення.

- стягнути з відповідача заборгованість з пенсійних виплат за липень 2017 року - травень 2018 з сумі 5462,25 грн., а також виплатити заборгованість, що буде накопичуватися з дня подання адміністративного позову до суду.

В обгрунтування позовних заяв зазначено, що ОСОБА_1 є вдовою військовослужбовця, який помер внаслідок захворювання отриманого в період проходження військової служби, у зв`язку із чим їй призначено пенсію по втраті годувальника. З 13.07.2017 року позивачеві призначено пенсію в разі втрати годувальника у розмірі 30% грошового забезпечення.

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області із заявою в якій просила нарахувати підвищення до пенсії відповідно до ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та проведення її перерахунку з липня 2017 року.

Так, статтею 15 Закону визначено, що членам сімей, зазначеним у пункті 1 статті 10 цього Закону, а також дружинам померлих інвалідів Великої Вітчизняної війни, які не одружилися вдруге, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 25% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Однак, позивач зазначає, що відповідачем відмовлено у нарахуванні підвищення до пенсії у зв`язку із тим, що подане до заяви посвідчення серії НОМЕР_1 видане не уповноваженим органом. Відповідач зазначив, що пунктом 8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» , для встановлення до пенсії підвищень, згідно із законами України «про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» подаються документи про визнання заявника ветераном війни, особою, на яку поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Крім того, зазначив, що питання про призначення підвищення до пенсії буде розглядатися при представленні позивачем посвідчення встановленого взірця, виданого органами соціального захисту населення.

Відповідач позов не визнав, долучив до матеріалів справи відзив на позовну заяву в якому зазначено, що відповідно до п. 8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 р. за № 3-1, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 15.02.2007 р. за № 135/13402, для встановлення підвищень до пенсії, згідно із Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» подаються, зокрема, документи про визнання заявника ветераном війни, особою, на яку поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Зазначив, що відповідно до п. 4 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 р. № 302 в редакції станом на 22.08.2018 особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (стаття 10 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом "Посвідчення члена сім`ї загиблого".

Згідно з п. 7 Положення, "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни", "Посвідчення учасника війни" і відповідні нагрудні знаки, "Посвідчення члена сім`ї загиблого" видаються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за місцем реєстрації громадянина.

Відповідач зазначає, що позивач покликається на посвідчення серії НОМЕР_1 , що видане Львівським обласним військовим комісаріатом 26.07.1996, як дружині військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби.

Посвідчення видаються органами соціального захисту населення, тому посвідчення серії НОМЕР_1 видане не уповноваженим органом.

На думку відповідача, підставою для призначення підвищення пенсії є посвідчення з написом "Посвідчення члена сім`ї загиблого", яке видається структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті рад за місцем реєстрації громадянина.

Ухвалою суду від 12.10.2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику сторін).

Суд на підставі заяв по суті справи, якими згідно з ч. 3 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, є позов та відзив, а також поданих сторонами доказів

встановив:
ОСОБА_1 є членом сім"ї загиблого (померлого) військовослужбовця, що помер внаслідок захворювання отриманого в період проходження військової служби.

Судом встановлено, що відповідно до постанови 14 військово-лікарської комісії м. Львова № 305 та протоколу № 40 від 27.07.1994 р., «Захворювання громадянина ОСОБА_2 , яке привело до смерті отримано в період проходження військової служби».

Згідно Витягу з протоколу № 29 від 04.12.1999р. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 визнано особою, на яку поширюється дія ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального Захисту».

Відповідно до виписки з протоколу № 3 засідання комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 з розгляду питань пов`язаних із встановленням статусу ветеранів війни, та осіб на яких поширюється дія ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 24.11.2005р., прийнято рішення про визнання ОСОБА_1 особою, на яку поширюється дія ст.10 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а також уточнено, що остання мала право на статус особи, на яку поширюється ст.10 Закону з 1996 року.

На підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 379 від 28.05.1993 року «Про посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби», ОСОБА_1 видано Львівським обласним військовим комісаріатом посвідчення встановленого постановою зразка № 000575 від 24.07.1996р., в якому зазначено, що пред`явник посвідчення має право на пільги, встановлені законодавством України для членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби. Посвідчення безтермінове та дійсне на всій території України.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 призначено пенсію в разі втрати годувальника з 13.07.2017 року у розмірі 30% грошового забезпечення.

Так, у жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України із заявою про нарахування підвищення до пенсії відповідно до ст.. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», я кою визначено, що членам сімей, зазначеним у пункті 1 статті 10 цього Закону, а також дружинам, чоловікам померлих інвалідів Великої Вітчизняної Війни, які не одружилися вдруге, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 25 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

За результатами розгляду заяви рішенням Головного управлінням Пенсійного фонду України викладеним у формі листа від 22.11.2017 р.№14171/03-29 відмовлено ОСОБА_1 у встановленні підвищення до пенсії. Вказана відмова мотивована тим, що позивачем до заяви представлено посвідчення видане Львівським обласним військовим комісаріатом, в той час як посвідчення повинно бути видане органами соціального захисту населення.

Позивач не погодившись із таким рішенням Головного управління Пенсійного фонду України, звернувся із даним позовом до суду.

При прийнятті рішення суд керувався наступним.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 49 Конституції України передбачено право громадян на соціальний захист; що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" чинність цього Закону поширюється на сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, визначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів.

До членів сімей загиблих (тих, які пропали безвісти) військовослужбовців, партизанів та інших осіб, зазначених у цій статті, належать: утриманці загиблого або того, хто пропав безвісти, яким у зв`язку з цим виплачується пенсія;батьки; один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні; діти, які не мають (і не мали) своїх сімей; діти, які мають свої сім`ї, але стали інвалідами до досягнення повноліття; діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти.

Згідно з п.4 ст. 15 вказаного Закону членам сімей, зазначеним у пункті 1 статті 10 цього Закону, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Пунктом 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 1994 р. № 94 "Про порядок надання пільг, передбачених Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" передбачено, що громадянам, які набули статусу ветерана війни або особи, яка має особливі заслуги перед Батьківщиною, та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", після прийняття цього Закону, пільги надаються з дня звернення.

Пунктом 1 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого Постановою КМ України № 302 від 12.05.1994 р., передбачено, що документом, який підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" є посвідчення, на підставі якого надаються відповідні пільги і компенсації.

Відповідно до п. 4 вказаного вище Положення, особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (стаття 10 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом "Посвідчення члена сім`ї загиблого". Дітям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 статті 10 цього Закону до досягнення ними 16-річного віку передбачені законодавством пільги надаються на підставі довідки, що видається матері (або іншому повнолітньому члену сімї загиблої особи, або опікуну) за місцем реєстрації дитини. Після досягнення такими особами 16-річного віку в посвідчення (на правій внутрішній стороні) вклеюється новий бланк, який продовжує дію посвідчення на наступний рік за умови їх належності до категорій осіб, зазначених у пункті 1 статті 10 цього Закону.

В той же час, судом встановлено, відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 р. за № 3-1, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 15.02.2007 р. за № 135/13402, для встановлення підвищень до пенсії, згідно із Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» подаються, зокрема, документи про визнання заявника ветераном війни, особою, на яку поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Так, судом встановлено, що відповідно до витягу з протоколу ІНФОРМАЦІЯ_1 №29 ОСОБА_1 визнано особою, на яку поширюється дія статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" з 01.01.1996 року. Крім того, відповідно до виписки з протоколу №3 засідання комісії Львівського облвійськомату, комісією прийнято рішення про визнання ОСОБА_1 особою, на яку поширюється дія статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Більше того, суд звертає увагу, що вказане встановлено Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 30 травня 2005 року у справі №22-1296.

Відповідно до ст.. 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Також суд зазначає, що у п. 8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що до заяви додаються документи про визнання заявника зокрема, особою на яку поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У даному пункті не вказано, що єдиним належним документом, що підтверджував би статус особи такою на яку поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» є посвідчення, що видане органами соціального захисту населення чи структурним підрозділом соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті рад за місцем реєстрації громадянина.

Отже, суд не бере до уваги покликання відповідача на те, що підставою для призначення підвищення є лише посвідчення з підписом «Посвідчення члена сім`ї», яке видається структурним підрозділом з питань соціального захисту населення.

Таким чином, відповідачем безпідставно відмовлено позивачеві у розгляді заяви та призначенні підвищення до пенсії у розмірі 25%.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовну вимогу про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного Фонду України щодо відмови у розгляді заяви про призначення підвищення до пенсії, мотивоване ненаданням посвідчення встановленого взірця та виданого органами соціального захисту населення - належить задовольнити.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача нараховувати підвищення до пенсії в розмірі 25% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та провести перерахунок пенсії з моменту її призначення та стягнення з відповідача заборгованостість з пенсійних виплат за липень 2017 року - травень 2018 з сумі 5462,25 грн., а також виплатити заборгованість, що буде накопичуватися з дня подання адміністративного позову до суду, то такі є передчасними, оскільки відповідачем питання призначення підвищення до пенсії по суті не розглядалось, що зокрема і повідомлено позивачеві рішенням викладеним у формі листа №14171/03-29 від 22.11.2017 року, а саме вказано, що дане питання буде розглянуто після надання посвідчення встановленого взірця, що видане органами соціального захисту.

Водночас, відповідно до частини 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб`єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права, без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Враховуючи вищевказане, з метою захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.10.2017 року про призначення підвищення, з урахуванням правової оцінки наданої судом у даному рішенні.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відтак, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача належить задовольнити частково.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку з вказаним, підлягають стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1409,60 гривень.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 19, 20, 139, 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив :
1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України щодо відмови у розгляді заяви про призначення підвищення до пенсії мотивоване ненаданням посвідчення встановленого взірця та виданого органами соціального захисту населення.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79000, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10 , 12.07.1964 р.н.) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) від 15.10.2017 року про призначення підвищення, з урахуванням правової оцінки наданої судом у даному рішенні.

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду Україниу Львівській області (79000, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) судовий збір, сплачений за подання цього позову, в сумі 1409(одна тисяча чотириста дев`ять) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 09.11.2018 року.

Суддя Коморний О.І.