Справа № 804/4011/18
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2018-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 листопада 2018 року Справа № 804/4011/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сидоренко Д.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії, -
Обставини справи: 01.06.2018 року ОСОБА_2 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:
- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області врахувати та зарахувати періоди роботи ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на посаді бухгалтера ТОВ "Орбіта ЛТД" з 21.09.1995р. по 05.06.1996р., на посаді бухгалтера ТОВ "Орієнтир-ЛТД" з 01.01.1995р. по 30.09.1995р., на посаді головного бухгалтера за сумісництвом ТОВ "ІК Цінні папери" з 01.02.1998р. по 30.11.2000р., на посаді головного бухгалтера за сумісництвом Криворізького регіонального відділення Українського союзу промисловців та підприємців з 01.09.1998р. по 30.06.2000р. до стажу роботи та застосувати для розрахунку пенсії довідку про заробіток для обчислення пенсії від 23.07.2004р. за №49, яка була надана ТОВ "ІК Цінні папери", довідку про заробітну плату для обчислення пенсії від 09.04.2010р.за №14, яка була надана ТОВ "Орбіта ЛТД", довідку про заробітну плату для обчислення пенсії від 09.04.2010р. за №04, яка була надана ТОВ "Орієнтир-ЛТД", довідку про заробітну плату для обчислення пенсії від 14.02.2010р. за №14, яка була надана Криворізьким регіональним відділенням Українського союзу промисловців та підприємців.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач звернулася до відповідача з заявою про попередній розрахунок розміру пенсії. Відповідачем надано відповідь, в якій пенсійним органом відмовлено застосувати для розрахунку пенсії надані позивачем довідки про заробітну плату. На думку позивача, дії відповідача щодо відмови застосувати для розрахунку пенсії надані позивачем довідки про заробітну плату - неправомірні та порушують права останньої.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.07.2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
23.07.2018 року від відповідача надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не погоджується з поданою заявою, з огляду на наступне. Звернення позивача про попередній розрахунок розміру пенсії розглянуто належним чином. Разом з тим, права позивача на призначення пенсії не порушені, оскільки з відповідною заявою позивач не зверталася та рішення про призначення пенсії з визначенням її розміру відповідачем не приймалося, а тому відсутнє порушення права, про яке зазначає позивач.
16.08.2018 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому зазначено, що позивач вважає, що відповідачем вчинено дії, які в подальшому можуть вплинути на розмір пенсії та призведуть до порушення інтересів позивача.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлено належним чином.
В ході судового засідання судом поставлено питання щодо можливості подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.
Позивач щодо подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження не заперечувала.
Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд,-
З матеріалів справи судом встановлено, що 15.02.2018 ОСОБА_2 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області (територіального відділення) із заявою про визначення права на пенсію та здійснення попереднього розрахунку розміру пенсії, додавши документи в копіях.
Листом від 01.03.2018 №438/02-15/21 «Про надання роз'яснень» Покровський відділ обслуговування громадян в м. Кривий Ріг (сервісний центр) Управління обслуговування Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області за результатами розгляду в порядку Закону України «Про звернення громадян» заяви ОСОБА_2 від 15.02.2018 надав відповідь, відповідно до якої надати вірогідний розмір пенсії та застосувати для розрахунку пенсії надані позивачем довідки про заробітну плату (від 23.07.2004р. за №49, яка була надана ТОВ "ІК Цінні папери", від 09.04.2010р.за №14, яка була надана ТОВ "Орбіта ЛТД", від 09.04.2010р. за №04, яка була надана ТОВ "Орієнтир-ЛТД", від 14.02.2010р. за №14, яка була надана Криворізьким регіональним відділенням Українського союзу промисловців та підприємців) немає законних підстав, тому що такі довідки не відповідають вимогам чинного законодавства.
Позивач не погоджується з таким рішенням відповідача та просить суд зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області врахувати та зарахувати періоди роботи ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на посаді бухгалтера ТОВ "Орбіта ЛТД" з 21.09.1995р. по 05.06.1996р., на посаді бухгалтера ТОВ "Орієнтир-ЛТД" з 01.01.1995р. по 30.09.1995р., на посаді головного бухгалтера за сумісництвом ТОВ "ІК Цінні папери" з 01.02.1998р. по 30.11.2000р., на посаді головного бухгалтера за сумісництвом Криворізького регіонального відділення Українського союзу промисловців та підприємців з 01.09.1998р. по 30.06.2000р. до стажу роботи; а також застосувати для розрахунку пенсії довідку про заробіток для обчислення пенсії від 23.07.2004р. за №49, яка була надана ТОВ "ІК Цінні папери", довідку про заробітну плату для обчислення пенсії від 09.04.2010р.за №14, яка була надана ТОВ "Орбіта ЛТД", довідку про заробітну плату для обчислення пенсії від 09.04.2010р. за №04, яка була надана ТОВ "Орієнтир-ЛТД", довідку про заробітну плату для обчислення пенсії від 14.02.2010р. за №14, яка була надана Криворізьким регіональним відділенням Українського союзу промисловців та підприємців.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає таке.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Статтею 8 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Згідно з ч.1 ст.4 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
У відповідності до ч.3 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" - виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Статтею 5 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що він регулює відносини, які виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.
Відповідно до ч.1,2,3 ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Аналіз зазначених норм свідчить, що страховий стаж обліковується для призначення пенсії. А відповідно до ст. 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення» звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.
Разом з тим, право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
З матеріалів справи встановлено та не заперечується позивачем, що ОСОБА_2 звернулася до пенсійного органу для попереднього розрахунку пенсії в лютому 2018 року, тобто до досягнення віку для призначення пенсії (14.08.2018 року).
Звернення позивача правомірно розглянуто в порядку Закону України «Про звернення громадян» та надано відповідь.
Разом з тим, для вирішення питання про врахування та зарахування певних періодів роботи ОСОБА_2 до стажу роботи та застосування для розрахунку пенсії наданих довідок, позивачу слід після досягнення пенсійного віку звернутися до відповідача в порядку, визначеному Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з відповідною заявою, після чого пенсійний орган обрахує стаж ОСОБА_2 для призначення пенсії.
Таке рішення пенсійного фонду може бути предметом судового оскарження у випадку незгоди позивача.
Натомість, позивачем не надано доказів звернення до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії, а також не надано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову включити періоди роботи позивача до страхового стажу, а тому відсутнє порушення права, про яке зазначає позивач, що свідчить про безпідставність позовних вимог.
Суд критично оцінює твердження позивача про те, що відповідачем вчинено дії, які в подальшому можуть вплинути на розмір пенсії та призведуть до порушення інтересів позивача.
Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права, свободи чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин. Право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушено відповідачем саме в спірних публічно-правових відносинах.
Порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретної особи (або осіб) щодо неї. Моментом порушення є момент прийняття рішення, вчинення дій чи бездіяльності, які породжують або можуть породити в майбутньому негативні правові наслідки для особи у вигляді виникнення, зміни чи припинення певних правовідносин за її участю. Іншими словами, таке рішення (дії чи бездіяльність) є юридичним фактом, котрий має існувати на момент звернення до суду, передувати йому та підтверджуватися належними доказами.
Окрім того, можливе прийняття відповідачем рішення, яким будуть порушені права позивача, не свідчить про наявність права, яке підлягає захисту, оскільки захисту підлягає тільки порушене право, а не ймовірно порушене у майбутньому. Оскільки така позовна вимога спрямована на майбутній захист прав, свобод та інтересів позивача, які на час розгляду справи судом не були порушені, підстави для її задоволення відсутні.
Кодекс адміністративного судочинства України не встановлює можливості захисту порушених прав та інтересів осіб на майбутнє, а судове рішення не повинно містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та про зобов'язання відповідача вчинити чи утриматись від вчинення певних дій на майбутнє, тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Дана позиція відповідає висновкам, зазначеним в Постанові Верховного Суду від 24.04.2018 року справа №167/592/17, провадження №К/9901/2196/17.
Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв'язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.
Щодо судового збору суд зазначає, що відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати не підлягають стягненню.
Відповідно до частини 5 статті 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи судове рішення оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.В. Сидоренко