Справа № 2а/0370/2455/12
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2018-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

08 листопада 2018 року

Київ

справа №2а/0370/2455/12

адміністративне провадження №К/9901/4160/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Пасічник С.С.,

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду у складі головуючого судді Валюха В.М. від 21 серпня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: головуючого судді Шавеля Р.М., суддів: Гулида Р.М., Каралюса В.М. від 25 червня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МР» до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У липні 2012 року Товариство з обмеженою відповідальністю «МР» (далі - позивач/Товариство) звернулось до суду з позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області (правонаступник - Луцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області; далі - відповідач/Інспекція), в якому просило скасувати податкові повідомлення-рішення від 18 червня 2012 року №, №.

2. Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято з порушенням вимог чинного законодавства України, оскільки висновки податкового органу про нереальний характер господарських операцій позивача із ТОВ «Медео-Захід» спростовуються первинними документами, а акти перевірок даного контрагента не можуть бути належним доказом порушення податкової дисципліни позивачем.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2014 року, позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Волинської області Державної податкової служби від 18 червня 2012 року №, №.

4. Суд першої інстанції, з рішенням якого погодився й суд апеляційної інстанції, задовольняючи адміністративний позов, виходив з того, що факт реального виконання та отримання позивачем товарів та виконаних робіт (наданих послуг) підтверджується належно оформленими первинними документами, які мають усі необхідні реквізити та відомості, а також у повній мірі відображають зміст господарських операцій. Реальність господарських операцій підтверджується й тим, що отримані за їх наслідками товари та роботи/послуги в подальшому передані замовникам.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

6. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18 липня 2014 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

7. В подальшому справа передана до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України й протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду визначено колегію суддів для розгляду касаційної скарги у складі судді-доповідача Пасічник С.С., суддів Васильєвої І.А., Юрченко В.П.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

8. Судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «МР» з питань здійснення фінансово-господарських операцій з ТОВ «Медео-Захід» за 2010 - 2011 роки Інспекцією складено акт від 28 травня 2012 року №1422/22-6/31735104, яким встановлено порушення: - пункту 3.1 статті 3, пунктів 5.1, 5.2, 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», статей 134, 138-140 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем завищено валові витрати (витрати, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування) на загальну суму 1 594 657, 35 грн., в тому числі: за ІІ квартал 2010 року на суму 14583,33 грн., за ІІІ квартал 2010 року на суму 198096,53 грн., за ІV квартал 2010 року на суму 952563,23 грн., за І квартал 2011 року на суму 6465,96 грн., за ІІІ квартал 2011 року на суму 402656,23 грн., за ІV квартал 2011 року на суму 20292,07 грн., в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 390205,00 грн., в тому числі: за ІІ квартал 2010 року на суму 3646,00 грн., за ІІІ квартал 2010 року на суму 49524,00 грн., за ІV квартал 2010 року на суму 238141,00 грн., за І квартал 2011 року на суму 1616,00 грн., за ІІІ квартал 2011 року на суму 92611,00 грн., за ІV квартал 2011 року на суму 4667,00 грн.; - пункту 185.1 статті 185, пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, пункту 1.4 статті 1, підпункту 7.2.6 пункту 7.2, підпункту 7.4.1 пункту 7.4, пункту 7.5 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого позивачем завищено податковий кредит на загальну суму 320560, 00 грн., в тому числі: у червні 2010 року на суму 2917,00 грн., у липні 2010 року на суму 23730,00 грн., у серпні 2010 року на суму 3439,00 грн., у вересні 2010 року на суму 12450,00 грн., у жовтні 2010 року на суму 44452,00 грн., у листопаді 2010 року на суму 101475,00 грн., у грудні 2010 року на суму 44586,00 грн., у січні 2011 року на суму 1293,00 грн., у вересні 2011 року на суму 82159,00 грн., у жовтні 2011 року на суму 2020,00 грн., у листопаді 2011 року на суму 2038,00 грн., в результаті чого занижено суму податку на додану вартість (ПДВ) на загальну суму 320560,00 грн., в тому числі: у червні 2010 року на суму 2917,00 грн., у липні 2010 року на суму 23730,00 грн., у серпні 2010 року на суму 3439,00 грн., у вересні 2010 року на суму 12450,00 грн., у жовтні 2010 року на суму 44452,00 грн., у листопаді 2010 року на суму 101475,00 грн., у грудні 2010 року на суму 44586,00 грн., у січні 2011 року на суму 1293,00 грн., у вересні 2011 року на суму 82159,00 грн., у жовтні 2011 року на суму 2020,00 грн., у листопаді 2011 року на суму 2038,00 грн.

Водночас, у акті контролюючим органом зроблено висновок про нікчемність правочинів позивача із ТОВ «Медео-Захід» на підставі інформації, наведеній в актах позапланових виїзних перевірок ТОВ «Медео-Захід» від 20 січня 2012 року №339/23-3/35594018, від 14 березня 2012 року №46/23-3/35594018, від 18 квітня 2012 року №753/23-3/35594018, зокрема щодо відсутності у цього контрагента основних фондів, трудових ресурсів, необхідних для здійснення поставки. Крім того, контролюючий орган послався на непідтвердження позивачем факту отримання товару товарно-транспортною документацією.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 18 червня 2012 року: - №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «податок на додану вартість» в загальному розмірі 400 376, 50 грн., з яких 320 559, 00 грн. за основним платежем та 79 817, 50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «податок на прибуток» в загальному розмірі 463 033, 75 грн., з яких 390 205, 00 грн. за основним платежем та 72 828, 75 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Як встановлено під час розгляду справи по суті позовних вимог, предметом діяльності ТОВ «МР» є, зокрема, реалізація та проведення загальних будівельних, будівельно-монтажних, ремонтних, ремонтно-будівельних і спеціальних будівельних робіт, включаючи роботи по реконструкції, технічному переозброєнню, капітальному ремонту, реставрації, відновленню громадських, промислових та житлових об'єктів; розробка, виробництво та реалізація будівельних матеріалів, виробів і конструкцій.

Також у позивача наявна ліцензія, видана Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Волинській області на здійснення виду діяльності згідно з КВЕД «будівництво будівель (45.21.1)», а також ліцензії на здійснення господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури.

Протягом 2010-2011 років ТОВ «МР» придбавало у ТОВ «Медео-Захід» будівельні матеріали (пісок, щебінь, клей для плитки, шпаклівки), що підтверджується податковими накладними, видатковими накладними. Товари (будівельні матеріали) були отримані позивачем за довіреностями, про що зроблені відповідні записи в журналі реєстрації довіреностей ТОВ «МР», оплата проведена у безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями.

Крім того, між позивачем та ТОВ «Медео-Захід» укладено договір оренди вантажного автомобіля від 01 жовтня 2011 року №01/10 та договір від 01 листопада 2011 року №03/11 з надання послуг по перевезенню пасажирів.

Вказані господарські операції оформлені належним чином складеними первинними документами: податковими та видатковими накладними, актами здачі-прийняття робіт (надання послуг).

Отримані від ТОВ «Медео-Захід» товари (послуги) були використані в господарській діяльності позивача (зокрема, при здійсненні будівельних робіт), а витрати відображені наступним чином: - в II кварталі 2010 року витрати на придбання матеріалів від ТОВ «Медео-Захід» склали 14583, 33 грн., які були включені в собівартість виконаних робіт по об'єкту «Комплекс будівель та споруд виробничо-складського та адміністративного призначення корпорації «Тигрес» в с.Липини Луцького району» згідно з актом виконаних робіт за формою КБ-2в і відображені в рядку 04.1 декларації з податку на прибуток за II півріччя 2010 року; - в III кварталі 2010 року витрати на придбання матеріалів від ТОВ «Медео-Захід» склали 198096,53 грн., які були включені в собівартість виконаних робіт по об'єктах «Комплекс будівель та споруд виробничо-складського та адміністративного призначення корпорації «Тигрес» в с.Липини Луцького району», «Будівництво кондитерської фабрики по вул.Липовецькій б/н у м.Вінниця (II черга будівництва)» згідно з актами виконаних робіт за формою КБ-2в і відображені в рядку 04.1 декларації з податку на прибуток за 9 місяців 2010 року; - в IV кварталі 2010 року витрати на придбання матеріалів від ТОВ «Медео-Захід» склали 615140, 04 грн., а витрати на оплату послуг склали 337423, 19 грн., які були включені в собівартість виконаних робіт по об'єктах «Комплекс будівель та споруд виробничо-складського та адміністративного призначення корпорації «Тигрес» в с.Липини Луцького району», «Будівництво кондитерської фабрики по вул.Липовецькій б/н у м.Вінниця (II черга будівництва)» згідно з актами виконаних робіт за формою КБ-2в і відображені в рядку 04.1 декларації з податку на прибуток за 2010 рік; - в І кварталі 2011 року витрати на придбання матеріалів від ТОВ «Медео-Захід» склали 6465, 96 грн., які були включені в собівартість виконаних робіт по об'єктах «Комплекс будівель та споруд виробничо-складського та адміністративного призначення корпорації «Тигрес» в с.Липини Луцького району», «Будівництво кондитерської фабрики по вул.Липовецькій б/н у м.Вінниця (II черга будівництва)» згідно з актами виконаних робіт за формою КБ-2в і відображені в рядку 04.1 декларації з податку на прибуток за І квартал 2011 року; - в III кварталі 2011 року витрати на придбання матеріалів від ТОВ «Медео-Захід» склали 269873, 61 грн., витрати на оплату послуг склали 85900, 03, витрати на оренду автомобіля MAN L200, р.н. НОМЕР_1, з причепом р.н. НОМЕР_2 склали 6957, 60 грн., витрати на придбання основних засобів склали 39924, 99 грн., які взяті на облік групи № 4. Витрати на придбання матеріалів були включені в собівартість виконаних робіт по об'єкту «Будівництво кондитерської фабрики по вул.Липовецькій б/н у м.Вінниця (II черга будівництва)» згідно з актами виконаних робіт за формою КБ-2в і відображені в рядку 05.1 СВ декларації з податку на прибуток за ІІ-ІІІ квартали 2011 року. Витрати на оплату послуг по оренді автомобіля включені до інших витрат по об'єктах «Будівництво кондитерської фабрики по вул.Липовецькій б/н у м.Вінниця (II черга будівництва)», «Будівництво школи I-ІІІ ступенів на 162 учнівських місця по вул.Шкільна в с.Житнівка Камінь-Каширського району» і відображені в рядку 06.1 ЗВ декларації з податку на прибуток за ІІ-ІІІ квартали 2011 року; - в IV кварталі 2011 року витрати оплату послуг від ТОВ «Медео-Захід» склали 12210, 37 грн., витрати на оренду автомобіля MAN L 200, р.н. НОМЕР_1 з причепом р.н. НОМЕР_2 склали 8081, 70 грн. та були включені до інших витрат по об'єктах «Будівництво школи І-ІІІ ступенів на 162 учнівських місця по вул.Шкільна в с.Житнівка Камінь-Каширського району», «Реконструкція з розширенням загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів в смт.Шацьк» і відображені в рядку 06.1 ЗВ декларації з податку на прибуток за II-ІІІ квартали 2011 року.

Використання отриманих від ТОВ «Медео-Захід» товарів (послуг) в господарській діяльності ТОВ «МР» підтверджується також актами приймання виконаних будівельних робіт форми № КБ-2в, а суми валових витрат та податкового кредиту з ПДВ декларувалися у відповідних податкових деклараціях.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

9. Аргументуючи касаційну скаргу, відповідач посилається на те, що судами попередніх інстанцій безпідставно не прийнято до уваги дані актів перевірок контрагента позивача ТОВ «Медео-Захід», про які зазначено вище, оскільки ними встановлено невідповідність між придбаним та реалізованим даним контрагентом товару по ланцюгу постачання, що, в свою чергу, свідчить про безтоварність господарських операцій.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

10. Закон України від 28 грудня 1994 року №334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин):

10.1. Пункт 5.1 статті 5.

Валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

10.2. Пункт 5.2.1 пункту 5.2 статті 5.

До складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

10.3. Абзац 4 підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5.

Не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

11. Закон України від 03 квітня 1997 року №168/97-ВР «Про податок на додану вартість» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин):

11.1 Підпункт 7.4.1 пункту 7.4 статті 7.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8 1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

11.2. Підпункт 7.4.5 пункту 7.4 статті 7.

Не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

11.3. Підпункт 7.5.1 пункту 7.5 статі 7.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається: дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

12. Податковий кодекс України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин):

12.1. Пункт 138.2 статті 138.

Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

12.2. Підпункт 139.1.9 пункту 139.1 статті 139.

Не включаються до складу витрат витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності, а саме витрати на: організацію та проведення прийомів, презентацій, свят, розваг та відпочинку, придбання та розповсюдження подарунків (крім благодійних внесків та пожертвувань неприбутковим організаціям, визначених статтею 157 цього Кодексу, та витрат, пов'язаних із провадженням рекламної діяльності, які регулюються нормами підпункту 140.1.5 пункту 140.1 статті 140 цього Кодексу).

12.3. Пункт 198.1 статті 198.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

12.4. Пункт 198.2 статті 198.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

12.5. Пункт 198.3 статті 198.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду

12.6. Пункт 198.6 статті 198.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

13. Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»:

13.1. Стаття 1.

13.1.1. Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

13.1.2. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

13.2. Частина перша статті 9.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

14. Правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування сум витрат та податкового кредиту виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції.

15. Водночас наведені вище норми податкового законодавства у взаємозв'язку з приписами законодавства з питань бухгалтерського обліку та звітності визначають окремі випадки, за яких неможливе формування витрат та податкового кредиту, зокрема, це: непов'язаність здійсненої операції (понесених витрат) з господарською діяльністю покупця (придбання товарів/послуг без мети їх використання у господарській діяльності); фіктивність операцій/нездійснення оподатковуваних операцій; видача податкової накладної особою, яка не є платником податку на додану вартість; відсутність у платника податків юридично значимих первинних документів.

16. Аналіз реальності господарської діяльності здійснюється на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

17. Відповідно до вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час вирішення спору судом першої інстанції) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податкові зобов'язання, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції до 15 грудня 2017 року), в силу яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

18. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).

19. У ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій було надано належну оцінку доказам, наданих позивачем, що спростовують позицію контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства щодо заниження податкових зобов'язань. Зокрема судами досліджено первинні документи, які згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України є підставою для податкового обліку та містять відомості, що у повній мірі відображають суть господарських операцій та підтверджують їх фактичне здійснення.

20. Касаційний суд погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що відповідачем - суб'єктом владних повноважень, на якого положеннями частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, в ході розгляду справи не надано будь-яких належних та допустимих доказів, не доведено наявності обставин та підстав, які б свідчили про порушення позивачем податкового законодавства та наявність яких би призводила до невизнання права позивача на формування відповідних податкових вигод.

21. Судами попередніх інстанцій правильно не прийнято до уваги посилання відповідача на акти перевірок Луцької ОДПІ Волинської області ДПС щодо ТОВ «Медео-Захід», оскільки відповідачем не подано доказів на підтвердження відсутності матеріальних та трудових ресурсів у даного контрагента, а висновки контролюючого органу зроблені без фактичного з'ясування реального майнового стану суб'єкта господарювання та перевірки його фінансово-господарської діяльності, який, крім того, задекларував податкові зобов'язання по операціях з поставки товарів та надання послуг позивачу.

22. Відсутність же товарно-транспортних накладних, за наявності документів, які підтверджують фактичне отримання позивачем товарів та використання їх у власній господарській діяльності, не може бути єдиною підставою для висновків про непідтвердження реальності здійснення господарських операцій з придбання товару, оскільки відповідною транспортною документацією обов'язково мають бути підтверджені витрати з послуг по перевезенню вантажів, а не послуги з придбання товару.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

24. Згідно із статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

25. Враховуючи встановлені обставини справи, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що позивач має та надав суду відповідні належно оформлені первинні документи, які в сукупності беззаперечно свідчать про факт вчинення господарських операцій, натомість доводи контролюючого органу не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

26. У ході розгляду справи платником податків з огляду на приписи процесуального закону, що діяв на момент прийняття оскаржуваного рішення, підтверджено належними та допустимими доказами правомірність формування витрат та податкового кредиту за реально вчиненими господарськими операціями.

27. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд, враховуючи норми Податкового кодексу України, дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення.

28. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

29. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2014 року у справі №2а/0370/2455/12 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.С. Пасічник

І.А. Васильєва

В.П. Юрченко,

Судді Верховного Суду