Справа № 1340/3750/18
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2018-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1340/3750/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі :

головуючого - судді Кухар Н.А.

секретаря судового засідання Шавель М.М.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

представник відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Червоноградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про стягнення компенсації за невикористані відпустки, стягнення компенсації за затримку виплати сум, що належали при звільненні,-

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Червоноградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області, у якому просить суд стягнути з Червоноградської обєднаної державної податкової інспекції 45762, 40 грн., компенсації за невикористані відпустки; стягнути з Червоноградської обєднаної державної податкової інспекції компенсацію за затримку виплати компенсації за невикористані відпустки в розмірі на день ухвалення рішення суду у цій справі.

ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в частині 36887,76 грн., так як у позовній заяві допущено описку, з підстав викладених в адміністративному позові вказавши, що позивач працював з 22.02.2016 року на посаді начальника відділу доходів і зборів з фізичних осіб Червоноградської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області, однак ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 24.09.2016 року був відсторонений від вказаної посади на 2 місяці до 24.11.2016 року. Ухвалами Галицького районного суду м. Львова та Червоноградського міського суду Львівської області було продовжено строк відсторонення від посади, а саме з 24.09.2016 року по 02.09.2017 року. Наказом в.о. начальника Червоноградської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області від 09.08.2017 року №43-о «Про звільнення з роботи» у відповідності до п.1 ст.86 Закону України «Про державну службу» позивача звільнено з роботи (займаної посади) 09.08.2018 року за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України. Позивач вказує на те, що відповідачем при проведенні розрахунку компенсації за невикористані щорічні основні та додаткові відпустки не було враховано фактично відпрацьований час в серпні та вересні 2016 року, а відтак просять стягнути з відповідача 36887,76 грн., компенсації за невикористані відпустки та компенсацію за затримку виплати компенсації за невикористані відпустки в розмірі на день ухвалення рішення суду у цій справі.

Ухвалою від 22.08.2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою від 06.09.2018 року здійснено перехід зі спрощеного позовного провадження в загальне позовне провадження, призначив підготовче судове засідання.

Протокольною ухвалою суду від 16.10.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача проти позову в судовому засіданні заперечувала, надала до суду письмовий відзив, у якому просила у задоволені позову відмовити зважаючи на необґрунтованість позовних вимог. Так, на думку відповідача, наказом Червоноградської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області від 09.08.2017 року № 43-о «Про звільнення з роботи» начальника відділу податків і зборів фізичних осіб ОСОБА_1 звільнено з займаної посади за власним бажанням, згідно ст. 38 КзпП України. Вказують, що у цьому наказі було вказано про виплату позивачу грошової компенсації за невикористані основні щорічні відпустки та додаткові відпустки, кількість яких сумарно становить 182 календарні дні. Зазначають, що при звільненні позивача було виплачено компенсацію за невикористані основні щорічні відпустки та додаткові відпустки у розмірі 6495, 58 грн., що підтверджується розрахунковим листом за серпень. Червоноградською ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області було здійснено розрахунок компенсації за період серпень 2016 року по липень 2017 року (включно). При обчисленні суми середнього заробітку було взято до уваги лише два місяці: серпень 2016 року та вересень 2016 року, так як позивач в період з жовтня 2016 року по липень 2017 року не отримував заробітної плати у звязку з відсторонення від посади. Крім того, вказують, що виплата грошової компенсації позивачу за всі не використанні ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки (182) дні у розмірі 6495, 58 грн., була здійснена без затримки, згідно з розрахунковим листом за серпень 2017 року.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

Статтею 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб"єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Судом встановлено, що з 22.07.1996 року по 09.08.2017 року ОСОБА_1 працював в Державній податковій інспекції м. Червонограда та в Червоноградській обєднаній державній податковій інспекції ГУ ДФС у Львівській області.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 24.09.2016 року ОСОБА_1 було відсторонено від посади начальника відділу податків і зборів з фізичних осіб Червоноградської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області, на 2 місяці.

Відповідно до наказу Червоноградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області від 11.10.2016 року ОСОБА_1 від посади начальника відділу податків і зборів з фізичних осіб Червоноградської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області до 24 листопада 2016 року на підставі ухвали Галицького районного суду м. Львова від 24.09.2016 по справі № 461/6219/16-л, провадження № 1-кс/461/4692/16.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 21.11.2016 року, продовжено строк відсторонення підозрюваного ОСОБА_1 від посади начальника відділу податків і зборів з фізичних осіб Червоноградської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області, на 2 місяці.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 18.01.2017 року

продовжено строк дії обовязків визначених ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 29.04.2016 року про застосування запобіжного заходу у виді взяття під варту із визначенням розміру застави на два місяці , тобто по 18.03.2017 року.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 20.03.2017 року, відсторонено ОСОБА_1 від посади начальника відділу податків і зборів з фізичних осіб Червоноградської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області, строком на 60 діб до 18.05.2017 року.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 16 травня 2017 року продовжено строк відсторонення обвинуваченого ОСОБА_1 від посади начальника відділу податків і зборів з фізичних осіб Червоноградської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області, строком на 60 діб по 14.07.2017 року.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 05 липня 2017 року продовжено строк відсторонення обвинуваченого ОСОБА_1 від посади начальника відділу податків і зборів з фізичних осіб Червоноградської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області, строком на 60 діб по 02.09.2017 року.

26.07.2017 року ОСОБА_1, подав заяву до ОСОБА_4 Червоноградської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області ОСОБА_5, про звільнення з 09 серпня 2017 року із займаної посади за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України.

09.08.2017 року Червоноградською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Львівській області у відповідності до пункту 1 статті 86 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, «Про державну службу», було прийнято наказ 43-о «Про звільнення з роботи».

Згідно наказу № 43-о від 09.08.2017 року, було звільнено з займаної посади 09 серпня 2017 року, начальника відділу податків і зборів з фізичних осіб ОСОБА_1 за власним бажанням, згідно ст.38 КЗпП України та відповідно до ст. 24 Закону України «Про відпустку» виплачено грошову компенсацію за:

15 календарних днів невикористаної додаткової відпустки державного службовця за період з 22.07.2013 року по 21.07.2014 року;

16 календарних днів невикористаної основної щорічної відпустки за період з 22.07.2013 року по 21.07.2014 року;

15 календарних днів невикористаної додаткової відпустки державного службовця за період з 22.07.2014 року по 21.07.2015 року;

30 календарних днів невикористаної основної щорічної відпустки за період з 22.07.2014 року по 21.07.2015 року;

15 календарних днів невикористаної додаткової відпустки державного службовця за період з 22.07.2015 року по 21.07.2016 року;

30 календарних днів невикористаної основної щорічної відпустки за період з 22.07.2015 року по 21.07.2016 року;

15 календарних днів невикористаної додаткової відпуски державного службовця за період з 22.07.2016 року по 21.07.2017 року;

30 календарних днів невикористаної основної щорічної відпустки за період з 22.07.2016 року по 21.07.2017 року;

15 календарних днів невикористаної додаткової відпустки державного службовця за період з 22.07.2017 року по 2107.2018 року;

1 календарний день невикористаної основної щорічної відпустки за період з 22.07.2017 року по 09.08.2017 року.

Cудом встановлено, що при звільненні позивача було нараховано компенсацію за 182 дні невикористаної відпустки (107 днів основної щорічної та 75 днів додаткової відпустки державного службовця, загальна кількість днів яких становить 182 днів) та виплачено кошти в сумі 6495,58 грн., що підтверджується розрахунковим листом за серпень 2017 року та розрахунками компенсації за відпустки.

Згідно розрахунку компенсації за невикористані відпустки, для визначення середнього заробітку з метою компенсації відповідачем було використано розрахунковий період з серпня 2016 року по липень 2017 року. (а.с. 42).

Судом встановлено, що відповідачем для розрахунку загального розміру заробітної плати було взято заробітну плату за серпень 2016 року в розмірі 6167, 69 грн., та за вересень 2016 року 6466, 11 грн., в загальному розмірі 12633, 80 грн. (а.с.42), оскільки в період з жовтня 2016 року по липень 2017 року позивач не отримував заробітну плату.

Позивач в позовній заяві зазначає, що відповідачем сума була поділена на 354 календарних дні в періоді з 01.08.2016 року по 31.07.2017 року, тобто на загальну кількість календарних днів за цей період. На думку позивача, який з вересня 2016 року по липень 2017 року не працював на посаді начальника відділу доходів і зборів з фізичних осіб Червоноградської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області в період з 24.09.2016 року по 09.08.2017 року (день звільнення) в звязку з відстороненням позивача від посади в рамках кримінального провадження ухвалою судді, а тому вважає що нарахування компенсації мало б здійснюватися шляхом ділення сумарного заробітку за серпень та вересень 2016 року на кількість календарних днів фактично відпрацьованого позивача періоду з 01.08.2016 року по 31.07.2017 року. Вказує, що загальна кількість календарних днів за винятком святкових і неробочих днів встановлена законодавством за серпень та вересень 2016 року становила 53 дні, а відтак відповідачем не було нараховано та не виплачено компенсацію за невикористані щорічні основні відпустки в сумі 21686, 76 грн. (25505, 99 3818,83) та за невикористані додаткові відпустки державного службовця в сумі 15201,00 грн. (17877, 75 грн. 2676,75 грн.), що становить 21686,76 +15201,00 =36887, 76 грн.

По суті спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 83 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи.

Статтею 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

За змістом частини 1 статті 117 Кодексу законів про працю України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При вирішенні питання щодо розміру компенсації за невикористані відпустки при звільненні позивача, суд враховує, вимоги Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.

У відповідності до п. 2 Постанови КМ України, від 08.02.1995, № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати", визначено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Час, протягом якого працівники згідно з чинним законодавством або з інших поважних причин не працювали і за ними не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було здійснено розрахунок компенсації позивачу за період серпень 2016 року по липень 2017 року (включно). При обчисленні суми середнього заробітку було взято до уваги лише два місяці: серпень 2016 року та вересень 2016 року, так як позивач в період з жовтня 2016 року по липень 2017 року не отримував заробітної плати у звязку з відсторонення від посади. Абзац 6 Порядку не застосовували, так як такий застосовується лише щодо обчислення середньої заробітної плати, а на кількість ділення календарних днів року не впливає.

Однак, з таким твердженням відповідача суд не погоджується, оскільки абзацом 6 пункту 2 розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 лютого 1995 року № 100, передбачено, що час протягом якого працівники згідно з чинним законодавством або з інших поважних причин не працювали і за ними не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду. Позивач з 24.09.2016 по 02.09.2017 року був відсторонений від посади, не працював, заробіток за ним не зберігався, а отже, даний період слід виключити з розрахункового періоду.

Крім того, судом встановлено, що Головним управлінням Держпраці у Львівській області було проведено інспекційне відвідування відповідно до пп.1 п.5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 26.04.2017 року, за результатами якого, з питань порушених у зверненні ОСОБА_1, від 01.08.2018 року.

З листа Головного управління Держпраці у Львівській області від 23.08.2018 року № 8129/4/14-04, зокрема вбачається, що абзацом 6 пункту 2 розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 лютого 1995 року № 100, передбачено, що час протягом якого працівники згідно з чинним законодавством або з інших поважних причин не працювали і за ними не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду. У листі вказано, що всупереч наведеному, при обчисленні середньої заробітної плати для виплати компенсації позивачу за невикористані відпустки при звільненні з роботи 09.08.2017 року, згідно з наказом № 43-о від 09.08.2017 року не виключено з розрахункового періоду часу, протягом якого згідно з чинним законодавством позивач не працював, а був відсторонений від роботи. Зазначено, що в порушення вимог частини 1 статті 83 КЗпП України, при звільненні з роботи не виплачено позивачу грошову компенсацію за всі не використані дні щорічної відпустки в повній мірі, при звільненні з роботи не проведено виплату всіх належних сум, чим порушено вимоги частини 1 статті 116 КЗпП України.

Отже, з урахуванням вище викладеного, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності дійшов висновку, що відповідачем не доведено законність та обґрунтованість невиплати на користь ОСОБА_1, компенсації за невикористані основні щорічні та додаткові відпустки з врахуванням абзацу 6 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженої постановою КМ України № 100 від 08.02.1995р., та середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.

Іншими словами, під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Таким чином, єдиним правильним способом захисту порушеного права є зобовязати Червоноградську обєднану державну податкову інспекцію ГУ ДФС у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані відпустки з врахуванням абзацу 6 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженої постановою КМ України № 100 від 08.02.1995р., та зобовязати Червоноградську обєднану державну податкову інспекцію ГУ ДФС у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги належить задовольнити частково.

У відповідності до КАС України судові витрати не належить стягувати.

Керуючись ст.ст. 72,77,94,241 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Червоноградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про стягнення компенсації за невикористані відпустки, стягнення компенсації за затримку виплати сум, що належали при звільненні - задоволити частково.

Зобовязати Червоноградську обєднану державну податкову інспекцію ГУ ДФС у Львівській області (місцезнаходження: 80100, Львівська область, м. Червоноград, пл. Соборна,7, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (місце проживання: 80100, Львівська область, м. Червоноград, вул. Набережна,17/32, реєстраційний номер НОМЕР_1) компенсацію за невикористані відпустки з врахуванням абзацу 6 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженої постановою КМ України № 100 від 08.02.1995р.

Зобовязати Червоноградську обєднану державну податкову інспекцію ГУ ДФС у Львівській області (місцезнаходження: 80100, Львівська область, м. Червоноград, пл. Соборна,7, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (місце проживання: 80100, Львівська область, м. Червоноград, вул. Набережна,17/32, реєстраційний номер НОМЕР_1) середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

В решті вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Львівський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 14 листопада 2018 року.

Суддя Кухар Н.А.