Справа № 0440/5865/18
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2018-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2018 року Справа № 0440/5865/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Боженко Наталії Василівни
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач) в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови зарахувати до пільгового стажу роботи один місяць служби за три час проходження військової служби в особливий період, а саме період безпосередньої участі в антитерористичній операції з 01.06.2014 року по 05.11.2014 року, для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до заяви про призначення пенсії від 28.03.2018 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до спеціального та пільгового стажу роботи один місяць служби за три час проходження військової служби в особливий, а саме період безпосередньої участі в антитерористичній операції з 01.06.2014 року по 05.11.2014 року та призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до заяви про призначення пенсії з 28.03.2018 року.
Адміністративний позов обґрунтовано тим, що 28.03.2018 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Право на пенсію за віком на пільгових умовах він отримав відповідно статті ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно трудової книжки він працював на ПАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля» ВСП «Шахтоуправління Павлоградське» шахта «Павлоградська» та ПАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля» ПСП шахта імені «Сташкова» на посадах, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а саме на посадах підземного електрослюсаря на дільниці вибойного обладнання з повним робочим днем у шахті. Крім того, відповідно до військового білету серії НОМЕР_2 позивач проходив строкову військову службу з 02.12.1993 по 31.05.1995 роки, в період 02.04.2014 року по 22.03.2015 року проходив військову службу при частковій мобілізації із збереженням місця роботи та середнього заробітку. Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 від 20.05.2015 року має статус учасника бойових дій та згідно довідки № 4083 від 12.12.2014 року безпосередньо приймав участь у бойових діях в зоні АТО з 01.06.2014 року по 05.11.2014 року. Проте, листом Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області від 10.05.2018 року № 245/3.22/12 йому відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки пільговий стаж на час звернення складає менше 25 років. Позивач із таким рішенням не погоджується та вважає, що відповідач неправомірно не зарахував до пільгового стажу період проходження військової служби в зоні АТО в потрійному розмірі (один місяць служби за три). Вважає, що пільговий стаж його роботи з урахуванням кратності становить 25 років 03 дні, що надає йому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. З огляду на викладене, просить задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою суду від 07 серпня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
21 серпня 2018 року представником відповідача подано письмовий відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено, що розглянувши звернення позивача, Головне управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області відмовило в призначені пенсії, оскільки в останнього на дату звернення недостатньо страхового стажу, для призначення пенсії за віком на пільгових умовах. За підрахунками, які були зроблені на підставі документів, наданих позивачем, а також даних що містяться в системі персоніфікованого обліку страховий стаж позивача станом на 28.03.2018 року становив 24 роки 01 місяць 28 днів, тобто менше 25 років. При цьому, відповідач зазначає, що період перебування позивача на військовій службі в зоні проведення АТО зарахований до стажу роботи згідно ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Таким чином, пільгового стажу позивача недостатньої для призначення пенсії на пільгових умовах. За вказаних підстав відповідач просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 28.03.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Листом Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області від 10.05.2018 року № 245/3.22/12 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
Підставою відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах стало те, що у позивача недостатньо пільгового стажу, який надає право на призначення такої пенсії.
Як вбачається з трудової книжки, позивач працював на посадах, що надають право на пенсію на пільгових умовах, а саме:
- з 29.10.1993 року по 19.11.1993 року на посаді підземного електрослюсаря на дільниці вибойного обладнання на ПАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля» ВСП «Шахтоуправління Павлоградське» шахта «Павлоградська» з повним робочим днем під землею;
- з 03.08.1995 року по 15.07.1997 року на посаді підземного електрослюсаря на ПАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля» ВСП «Шахтоуправління Павлоградське» шахта «Павлоградська» з повним робочим днем під землею;
- з 04.08.1997 року по теперішній час працює на посаді підземного електрослюсаря на ПАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля» ПСП шахта імені «Сташкова» з повним робочим днем під землею.
Крім того, згідно довідки № 7/25 від 27.04.2017 року, виданої Павлоградським об`єднаним міським військовим комісаріатом, позивач в періоди з 01.06.2014 року по 05.11.2014 року, безпосередньо приймав участь у бойових діях в зоні АТО, та є учасником бойових дій згідно п. 6 ст. 19 Закону України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту», що також підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 від 20.05.2015 року.
Як зазначається відповідачем, період проходження військової служби зарахований позивачу згідно ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Вважаючи таку відмову пенсійного органу протиправною, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Відповідно до ч. 1 ст. 1 цього закону захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Частиною 4 вказаної статті Закону передбачено види військової служби, до яких, зокрема, віднесено й військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.
Процедуру надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, та категорії таких осіб визначає Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413 (далі - Порядок № 413).
Відповідно до пункту 2 Порядку № 413 статус учасника бойових дій надається військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.
Пунктом 4 Порядку № 413 визначено, що підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є такі документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення: витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції, документи про направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення
При цьому основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до статті 1-2 цього Закону, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Відповідно до статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до учасників бойових дій належать, зокрема військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані), які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.
Абзацом другим пункту 1 статті 8 Закону № 2011-XII визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Статтею 57 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовцям.
За правилами Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014 року, час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції зараховується на пільгових умовах - один місяць служби за три.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що зазначена служба підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.
Під час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу при частковій мобілізації в період з 02.04.2014 року по 22.03.2015 року та безпосередньо брав участь антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в період з 01.06.2014 року по 05.11.2014 року, що підтверджується довідкою № 4084 від 12.12.2014 року.
Враховуючи встановлені обставини, суд доходить висновку, що відмовляючи в зарахуванні періоду проходження військової служби, коли позивач брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в період з 01.06.2014 року по 05.11.2014 року в кратному обчисленні, відповідач порушив права та законні інтереси позивача.
При цьому, суд зазначає, що у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України бездіяльність суб`єкта владних повноважень це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи. Для визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною, особа, яка вважає, що її право порушене, повинна довести існування причинного зв`язку між такою протиправною бездіяльністю та її порушеним правом. Поряд з цим, бездіяльність суб`єкта владних повноважень може бути визнано протиправною адміністративним судом лише в тому випадку, якщо відповідач ухиляється від вчинення дій, які входять до кола його повноважень та за умови наявності правових підстав для вчинення таких дій. Таким чином, бездіяльність це завжди пасивна поведінка, тобто відсутність з боку суб`єкта владних повноважень будь-яких дій.
Оскільки відповідь від 10.05.2018 року № 245/3.22/12 все ж таки була надана відповідачем, то у суду відсутні правові підстави вважати такі дії відповідача бездіяльністю, при цьому належним та достатнім захистом прав позивача є визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 один місяць служби за три час проходження військової служби в особливий період, а саме період безпосередньої участі в антитерористичній операції з 01.06.2014 року по 05.11.2014 року, для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до заяви про призначення пенсії від 28.03.2018 року.
У зв`язку із тим, що позивачу протиправно відмовлено у зарахуванні періоду безпосередньої участі в антитерористичній операції з 01.06.2014 року по 05.11.2014 року до пільгового стажу, суд вважає, що такий період слід зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_2 .
Крім того, враховуючи те, що пільговий стаж позивача, з урахуванням періоду безпосередньої участі в антитерористичній операції з 01.06.2014 року по 05.11.2014 року, складає більше ніж 25 років, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до заяви про призначення пенсії з 28.03.2018 року.
Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи зазначене, системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи позивачем не було сплачено судовий збір на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки він на момент подачі позову був звільнений від його сплати.
Згідно ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Доказів понесення судових витрат не пов`язаних із сплатою судового збору позивачем не надано.
Тобто, у разі задоволення позовних вимог позивача, звільненого від сплати судового збору, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.
Згідно з ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи один місяць служби за три час проходження військової служби в особливий період, а саме, період безпосередньої участі в антитерористичній операції з 01.06.2014 року по 05.11.2014 року, для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до заяви про призначення пенсії від 28.03.2018 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до спеціального та пільгового стажу роботи ОСОБА_1 один місяць служби за три час проходження військової служби в особливий, а саме період безпосередньої участі в антитерористичній операції з 01.06.2014 року по 05.11.2014 року та призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до заяви про призначення пенсії з 28.03.2018 року.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду складено у повному обсязі 04.10.2018 року.

Суддя Н.В. Боженко