Справа № 820/18532/14
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2018-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

06 листопада 2018 року

м. Київ

справа №820/18532/14

касаційні провадження №К/9901/5869/18

К/9901/5867/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.

розглянув у порядку письмового провадження касаційні скарги Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області та Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРЖЕЛТРАНС» на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11.12.2014 (суддя Самойлова В.В.) та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.02.2015 (головуючий суддя - П'янова Я.В., судді: Зеленський В.В., Чалий І.С.) у справі № 820/18532/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРЖЕЛТРАНС» до Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРЖЕЛТРАНС» звернулось до суду з позовом до Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 19.09.2014 № .

Харківський окружний адміністративний суд постановою від 11.12.2014 позов задовольнив.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскільки претензійна робота передує зверненню до господарського суду з позовом, що є обов'язковою умовою останнього, і в даному випадку це виконано позивачем, про що свідчить його звернення на адресу нерезидента від 23.04.2014 № 1-23/04, то зупинення нарахування пені за порушення строків здійснення розрахунків в іноземній валюті, встановлених статтею 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 № 185/94-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), слід обраховувати саме з цієї дати.

Харківський апеляційний адміністративний суд постановою від 17.02.2015 постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11.12.2014 скасував у частині задоволення позову про скасування податкового повідомлення-рішення від 19.09.2014 № в частині нарахованої суми грошового зобов'язання з пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності в розмірі 83157,40 грн. та прийняв у цій частині нову - про відмову в задоволенні позовних вимог. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишив без змін.

При цьому суд виходив із того, що у випадку задоволення позову судом пеня за порушення строків зарахування валютної виручки не сплачується з дати прийняття позову до розгляду судом, тобто з 21.07.2014, тоді як в даному випадку граничним строком надходження валютної виручки було 23.04.2014.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Західна об'єднана державна податкова інспекція м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області оскаржила їх у касаційному порядку.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11.12.2014, постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.02.2015 в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог Західна об'єднана державна податкова інспекція м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, а саме: статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 № 185/94-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), частини другої статті 71, статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час вирішення спору в судах попередніх інстанцій).

Крім того, зазначає, що пеня на прострочену дебіторську заборгованість нарахована органом доходів і зборів у відповідності до приписів статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 № 185/94-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРЖЕЛТРАНС» звернулось до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просить змінити рішення суду апеляційної інстанції, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

Мотивуючи свої вимоги позивач наголошує на порушенні Харківським апеляційним адміністративним судом норм матеріального права, а саме: статей 1, 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 № 185/94-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Зокрема, вказує, що якщо суд ухвалює рішення про задоволення позову резидента, то пеня за порушення строків зарахування валютної виручки взагалі не сплачується.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційних скарг, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 08.01.2014 між позивачем (постачальник) та нерезидентом OU «Kiivitaja», м. Таллін, Естонія (покупець) укладено договір поставки № 1-08, відповідно до умов якого постачальник зобов'язався передати у власність, а покупець прийняти та оплатити товар (балки надресорні та рами бокові, 1990 - 1994 років випуску, придатні для ремонтну), за кількістю, асортиментом та технічними умовами, які зазначені в специфікації, що є невід'ємною частиною даного договору.

На виконання умов вказаного контракту Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРЖЕЛТРАНС» 23.01.2014 поставлено покупцю товар на загальну суму 45000,00 Євро. Відповідно, граничним строком надходження валютної виручки в спірному випадку було 23.04.2014.

За відвантажену на експорт продукцію валютна виручка на рахунок позивача надійшла: 21.01.2014 у розмірі 25000,00 Євро без порушення законодавчо встановлених строків розрахунків; 23.07.2014 у сумі 15000,00 Євро із затримкою на 91 календарний день; валютна виручка в розмірі 5000,00 Євро на валютний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРЖЕЛТРАНС» не надійшла.

У зв'язку з невиконанням нерезидентом OU «Kiivitaja» (Естонія) своїх зобов'язань за експортним контрактом від 08.01.2014 № 1-08, позивачем направлено до Господарського суду Харківської області позовну заяву щодо стягнення з нерезидента заборгованості, яка прийнята судом до провадження 21.07.2014.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 16.09.2014 року у справі № 922/2960/14, яке набрало законної сили 10.11.2014, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРЖЕЛТРАНС» задоволено.

В свою чергу, відповідачем у період з 21.08.2014 по 01.09.2014 проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРЖЕЛТРАНС» з питань дотримання вимог валютного законодавства за експортним контрактом від 08.01.2014 № 1-08, який укладено з нерезидентом OU «Kiivitaja» (Естонія), за період 08.01.2014 - 01.09.2014, результати якої оформлено актом від 08.09.2014 № 2862/20-33-22-06-08/30754090.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 № 185/94-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) у зв'язку з надходженням на територію України валютної виручки в розмірі 15000,00 Євро із затримкою на 91 календарний день та ненадходженням валютної виручки в розмірі 5000,00 Євро за експортним контрактом від 08.01.2014 № 1-08.

На підставі зазначеного акта перевірки Західною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 19.09.2014 № , згідно з яким нараховано суму грошового зобов'язання з пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності в розмірі 95422,01 грн.

За змістом статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 № 185/94-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Водночас цією нормою передбачено, що Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Так, Правлінням Національного банку України прийнято постанову від 14.11.2013 № 453 «Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов'язкового продажу надходжень в іноземній валюті», пунктом 1 якої встановлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів. Постановою Правління Національного банку України від 12.05.2014 № 270 продовжено до 21.08.2014 дію обмеження щодо 90-денного строку розрахунків в іноземній валюті.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 № 185/94-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

В той ж час, частиною другою цієї статті передбачено, що у разі прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується.

Згідно з частиною четвертою статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 № 185/94-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі прийняття судом рішення про задоволення позову пеня за порушення строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, не сплачується з дати прийняття позову до розгляду судом.

При цьому, враховуючи приписи частини четвертої статті 51 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на час вирішення спору в попередніх судових інстанціях) днем подання позову слід вважати дату поштового штемпеля підприємства зв'язку, через яке надсилається позовна заява, а в разі подання її безпосередньо до господарського суду - дату реєстрації цієї заяви в канцелярії суду.

Аналіз наведеного дає підстави дійти висновку про те, що дата звернення резидентом із позовом до суду про стягнення з нерезидента заборгованості за експортно-імпортним контрактом або дата відправлення позову поштою є датою прийняття позовної заяви судом, внаслідок чого зупиняється нарахування пені за порушення строків здійснення розрахунків у іноземній валюті, встановлених, зокрема статтею 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 № 185/94-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), і пеня за їх порушення не сплачується. Водночас досудове врегулювання спору (претензійна робота) не є тією обставиною, з якою Закон України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 № 185/94-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) пов'язує зупинення нарахування пені.

Вимоги частин четвертої та п'ятої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час вирішення спору в попередніх судових інстанціях), які кореспондують правилам частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15.12.2017), зобов'язують суд до активної ролі в судовому процесі, в тому числі до офіційного з'ясування всіх обставин справи і у відповідних випадках до витребування тих доказів, яких, на думку суду, не вистачає для належного встановлення обставин у справі, що розглядається.

Предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи та які належить установити при ухваленні судового рішення.

У поданій позовній заяві Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРЖЕЛТРАНС» зазначило, що звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до нерезидента 16.07.2014.

Утім, суди в порушення наведених процесуальних вимог відповідні обставини не перевірили та докази на їх підтвердження не витребували.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Таким чином, постановлені у справі судові рішення підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суд на підставі встановлених ним обставин та досліджених доказів, з урахуванням принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі, повинен дійти висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційні скарги Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області та Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРЖЕЛТРАНС» задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11.12.2014 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.02.2015 у справі № 820/18532/14 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду: Т.М. Шипуліна

Л.І. Бившева

В.В. Хохуляк