Справа № 9901/863/18
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2018-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 листопада 2018 року

Київ

справа №9901/863/18

адміністративне провадження №П/9901/863/18

Верховний Суд у складі колегії суддів: судді-доповідача - Стрелець Т.Г, суддів: Бевзенка В.М., Шарапи В.М. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити дії та відшкодувати моральну шкоду,-

установив:

5 листопада 2018 року представник позивача - ОСОБА_3 звернувся до Верховного Суду як до суду першої інстанції з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо не винесення у встановлений законом строк постанов про відкриття виконавчих проваджень на примусове виконання виконавчого листа №94 від 27.10.2016 року, виданого Вищим адміністративним судом України, та виконавчого листа №3 від 30.07.2018 року, виданого Верховним Судом;

- зобов'язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийняти рішення за заявами ОСОБА_2 про примусове виконання виконавчого листа №94 від 27.10.2016 року, виданого Вищим адміністративним судом України, та виконавчого листа №3 від 30.07.2018 року, виданого Верховним Судом;

- стягнути з Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України моральну шкоду в розмірі 1 гривні;

- вирішити питання про розподіл судових витрат.

Звертаючись з даним позовом до Верховного Суду як до суду першої інстанції, представник позивача керувався нормами статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» та статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Перевіривши подану позовну заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку про наявність підстав для її передачі до іншого суду з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частинами 1,2 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом

Суд звертає увагу, що вимоги даної статті спрямовані на виокремлення критеріїв визначення юрисдикції судів щодо розгляду справ, пов'язаних із оскарженням рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців.

Частиною 1 статті 287 КАС України встановлено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Разом з тим, частиною 4 статті 22 КАС України встановлено, що Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів.

Дана норма містить вичерпний перелік справ, які можуть бути предметом розгляду Верховного Суду як суду першої інстанції, серед яких відсутні справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців.

Таким чином, суд дійшов висновку, що даний спір не підлягає розгляду Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду як судом першої інстанції.

Зі змісту положень статті 20 КАС України, яка регламентує питання розмежування предметної юрисдикції адміністративних судів, вбачається, що дана справа належить до предметної підсудності окружного адміністративного суду.

Відповідно до частини 1 статті 25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об'єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, місцем проживання ОСОБА_2 є АДРЕСА_1, місцезнаходженням Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України є м. Київ, вул. Городецького 13.

Отже, з урахуванням вимог частини 1 статті 25 КАС України, дана справа підлягає розгляду окружним адміністративним судом, територіальна юрисдикція якого охоплює м. Київ. Таким судом згідно Указу Президента України від 16.11.2004 року №1417/2004 є Окружний адміністративний суд м. Києва.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 29 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За таких обставин суд приходить до висновку, що, оскільки позовна заява подана з порушенням правил підсудності, остання підлягає передачі до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Керуючись статтями 4, 19, 20, 22, 29, 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити дії та відшкодувати моральну шкоду передати за підсудністю до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвала може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її прийняття та набирає законної сили після її перегляду в апеляційному порядку або після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя-доповідач Т.Г. Стрелець

Судді: В.М. Бевзенко

В.М. Шарапа