Справа № 804/2437/16
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а їн и

13 листопада 2018 року м. Дніпросправа № 804/2437/16

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,
за участю секретаря судового засідання - Кязимової Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 червня 2018 року (суддя Олійник В.М., повний текст рішення виготовлено 25.06.2018р.) по справі №804/2437/16 за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, Дніпропетровського обласного військового комісаріату про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и В:

ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом в якому просила:

- визнати протиправним рішення (дії) Міністерства оборони України щодо призначення та виплати неповнолітньому сину загиблого ОСОБА_3 в розмірі 1/2 частини від 500-кратного прожиткового мінімуму в сумі 304 500 грн. (триста чотири тисячі п`ятсот гривень);

- зобов`язати Міністерство оборони України нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу неповнолітньому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 сину загиблого ОСОБА_3 в розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму з урахуванням раніше виплаченої суми.

В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що 29 серпня 2014 року під час виконання свого військового обов`язку помер ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою № 3272 від 09.09.2014 року.

Від шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 мають неповнолітнього сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На день смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , неповнолітній син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одноосібно мав право на отримання одноразової грошової допомоги.

20 листопада 2015 року на засіданні Комісії з розгляду питань пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України було розглянуто питання щодо можливості призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю ОСОБА_3 і протоколом № 53 від 20.11.2015 року неповнолітньому сину загиблого ОСОБА_3

призначено виплати 1/2 частини від 500-кратного прожиткового мінімуму в сумі 304 500 (триста чотири тисячі п`ятсот) гривень.

З даним рішенням Міністерства оборони України (комісії з розгляду питань пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби) позивач не погоджувався, оскільки вважає, що син загиблого мав одноособове право на отримання одноразової грошової допомоги.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 червня 2018 року у задоволенні позову відмовлено. Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність призначення Міністерством Оборони України допомоги неповнолітньому сину загиблого ОСОБА_3 в розмірі 1/2 частини від 500-кратного прожиткового мінімуму в сумі 304 500 грн. (триста чотири тисячі п`ятсот гривень). Такі висновки суду фактично обґрунтовані тим, що на вказану допомогу також претендувала інша особа, відносно якої рішенням суду, що набрало законної сили, встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з загиблим ОСОБА_3 .

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що чинним законодавством визначено вичерпний перелік документів, які необхідні для отримання грошової допомоги, і до такого переліку рішення суду, яким встановлено факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, не віднесено. З цих підстав позивач вказує на те, що Міністерством Оборони України не вірно визначено розмір допомоги, яка повинна бути виплачена її неповнолітньому сину, оскільки інші особи не можуть претендувати на таку допомогу.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи свідчать про те, що на виконання Указу Президента України від 06 травня 2014 року № 454/2014 Про часткову мобілізацію ОСОБА_3 був призваний 16.05.2014 року до лав Збройних сил України.

Під час виконання військового обов`язку 29 серпня 2014 року ОСОБА_3 загинув, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 від 10 вересня 2014 року.

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 лютого 2004 року до 14 березня 2011 року, який рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 14 березня 2011 року був розірваний.

Від шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 мають неповнолітнього сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

18 грудня 2014 року Дніпропетровський військовий обласний комісаріат відправив пакет документів, для виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_4 до Департаменту фінансів Міністерства оброни України. Також Дніпропетровський військовий обласний комісаріат повідомив Департамент фінансів Міністерства оброни України про наявність у провадженні Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська справи за позовом ОСОБА_5 щодо підтвердження факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюьу із загиблим ОСОБА_3

20 листопада 2015 року на засіданні Комісії з розгляду питань пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України було розглянуто питання щодо можливості призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю ОСОБА_3 і протоколом № 53 від 20.11.2015 року неповнолітньому сину загиблого ОСОБА_3 призначено виплати 1/2 частини від 500-кратного прожиткового мінімуму в сумі 304 500 (триста чотири тисячі п`ятсот) гривень.

Не погодившись з розміром призначеної допомоги, ОСОБА_1 , в інтересах свого неповнолітнього сина, звернулася з позовом до суду.

За наслідками перегляду справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутні підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що підставою для призначення неповнолітньому ОСОБА_4 допомоги у розмірі 1/2 частини від 500-кратного прожиткового мінімуму, стало те, що на вказану допомогу також претендувала інша особа, відносно якої рішенням суду, що набрало законної сили, встановлено факт проживання однією сім`єю з загиблим ОСОБА_3 .

Такою особою є ОСОБА_5 .

Так, рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2015 року позовна заява ОСОБА_5 була задоволена та встановлено факт проживання однією сім`єю чоловіка ОСОБА_3 та жінки ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу в період з 26 березня 2011 року по 29 серпня 2014 року.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2016 року апеляційна скарга ОСОБА_1 була відхилена, рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 23 січня 2018 року рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2015 року, додаткове рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2016 року залишено без змін.

Відповідно до положень ст..ст.16, 16-2, 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» право на отримання грошової допомоги у разі смерті військовослужбовця мають члени сім`ї військовослужбовця та батьки, які визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, у рівних частках.

Сімейний кодекс України, до якого відсилають положення ст..16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», не визначає того, що членами сім`ї можуть бути лише чоловік або дружина між якими укладено шлюб у встановленому законом порядку.

Так, ч.4 ст.3 Сімейного кодексу України передбачає, що сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечить моральним засадам суспільства.

Тобто, вказана норма права вказує на те, що сім`я утворюється не лише укладенням шлюбу, як про те зазначав позивач, а і з інших підстав, які не заборонені законом та не суперечить моральним засадам суспільства.

Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року у справі №5-рп/99, яким надано офіційне тлумачення терміну «член сім`ї військовослужбовця», визначено те, що членами сім`ї військовослужбовця можуть бути і інші особи за умови спільного проживання і ведення з ним спільного господарства.

Таким чином, оскільки рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_3 та ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу в період з 26 березня 2011 року по 29 серпня 2014 року, ОСОБА_5 мала право на отримання грошової допомоги у зв`язку із смертю військовослужбовця ОСОБА_3 .

Отже, доводи позивача про те, що її неповнолітній син мав одноособове право на отримання одноразової грошової допомоги, є помилковими.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що чинним законодавством визначено вичерпний перелік документів, які необхідні для отримання грошової допомоги, і до такого переліку рішення суду, яким встановлено факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, не віднесено, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки такі доводи не можуть свідчити про відсутність у гр.. ОСОБА_5 права на отримання грошової допомоги у рівних частках із неповнолітнім ОСОБА_6 , що і стало підставою для виплати останньому грошової допомоги саме в розмірі 1/2 частини від 500-кратного прожиткового мінімуму.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 червня 2018 року по справі №804/2437/16 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, які визначені ст.329 КАС України.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 13.11.2018р.

Повне судове рішення складено 14.11.2018р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк