Справа № 826/15379/17
Суддя: Шурко Олег Іванович
Дата ухвалення: 2018-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Чаку Є.В.,

при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування його за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно до ч. 1 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 червня 2018 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" до Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 05.09.2017р., -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» звернулося до суду із адміністративним позовом до Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №, № та № від 05.09.2017 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 червня 2018 року зазначений адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, з метою дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки , порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності документа, що підтверджує державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідно до закону, ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів відповідно до закону, посадовими особами ГУ ДФС в Одеській області проведено фактичну перевірку крамниці-складу за адресою: м. Одеса, вул. Колонична, 7, в якій здійснює господарську діяльність ТОВ «Баядера Логістік».

В результаті фактичної перевірки, за перевіряємий період з 01.01.2016 по 11.08.2017, відповідачем встановлено наступні порушення позивача:

- п.1, 2, 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі , громадського харчування та послуг»;

- п. 2, 6 гл. 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні;

- п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України.

За результатами фактичної перевірки податковим органом складено акт від 11.08.2017 №000399 (далі по тексту - акт перевірки) (а.с.23-27).

На підставі акту перевірки, Харківським управлінням Офісу великих платників податків ДФС прийняті податкові повідомлення-рішення від 05.09.2017 (далі по тексту оскаржувані податкові повідомлення-рішення):

- №, відповідно до якого, на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, п. 121.1 ст. 121 Податкового кодексу України, до позивача застосовані штрафні санкції у розмірі 1020 грн.

- №, відповідно до якого, на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 та згідно з абз. 3 ст. 1 указу від 12.06.1995 №436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки», до позивача застосовані штрафні санкції в сумі 19027,90 грн.;

- №, відповідно до якого, на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 і ст. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», до позивача застосовані штрафні санкції сумі 15140,02 грн.

Позивач, вважаючи вищезазначені податкові повідомлення-рішення протиправними, звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин справи, у межах повноважень та у способи, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб'єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі визначає Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Відповідно до ст. 3 вказаного Закону суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані, зокрема, проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов'язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Як вбачається з акту перевірки, на думку контролюючого органу, позивачем не проведено розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій (РРО) з роздрукуванням відповідних документів.

Так, відповідачем зазначено про відсутність у бухгалтерському обліку ТОВ «Баядера Логістик» видаткової накладної від 30.06.2017 №BOD-14-00000091 на загальну суму 3305,58 грн. та отримання оплати за товар , відвантажений за зазначеною видатковою накладною ФОП ОСОБА_3, не проведення готівкових коштів у сумі 500,00 грн. в день їх фактичного одержання (24.06.2016) через РРО та не оприбуткування у касовій книзі підприємства.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, отримання ТОВ «Баядера Логістик» грошових коштів відповідач пов'язує з відміткою на видатковій накладній від 30.06.2017 №BOD-14-00000091 та розпискою, що 24.06.2016 представником ТОВ «Баядера Логістик» отримано грошові кошти у сумі 500 грн. від ОСОБА_4 та містить печатку ТОВ «Баядера Логістик».

Між тим, правовими положеннями Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» передбачено, що реєстратор розрахункових операцій - пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з купівлі-продажу іноземної валюти та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг), операцій з приймання готівки для подальшого переказу. До реєстраторів розрахункових операцій відносяться: електронний контрольно-касовий апарат, електронний контрольно-касовий реєстратор, вбудований електронний контрольно-касовий реєстратор, комп'ютерно-касова система, електронний таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо.

В свою чергу, розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Тобто, з системного аналізу вищезазначених правових норм вбачається, що РРО підлягають реєстрації розрахункові операції, змістом яких, в свою чергу, є саме отримання готівкових/неготівкових коштів, що підтверджується розрахунковим документом.

Водночас, розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що «відмітка на накладній» та розписка не можуть розцінюватися як розрахунковий документ на підтвердження факту отримання грошовий коштів.

Також, заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції пояснення позивача, що видаткова накладна від 30.06.2017 №BOD-14-00000091 відсутня в бухгалтерському обліку останнього у зв'язку з тим, що господарська операція не здійснювалась, що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків між позивачем та ФОП ОСОБА_3

Крім того, розрахунки між ТОВ «Баядера Логістик» та ФОП ОСОБА_4 в розмірі 500 грн. проводились в готівковій формі до каси підприємства на підставі фіскального чеку від 30.06.2016 №000092979.

Щодо виявлених контролюючим органом порушень ведення обліку товарних запасів на складських та/або за місцем їх реалізації, зокрема, порушень п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», колегія суддів зазначає наступне.

Так, вході фактичної перевірки представниками позивача разом із перевіряючими здійснено вибіркове зняття залишків товарно-матеріальних цінностей на складах.

За результатами перевірки станом на 11.08.2017 встановлено нестачу 24 пляшок горілчаної продукції на загальну суму 2361,64 грн.

Статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» встановлено, що застосування до суб'єктів підприємницької діяльності, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковуються у встановленому порядку, фінансової санкції у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менш десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Таким чином, застосування штрафних санкцій у подвійному розмірі вартості товару відповідно до ст. 20 вказаного Закону можливе лише за реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку.

Відповідно, застосування даної штрафної санкції за нестачу товару, тобто за відсутній товар, є неправомірним, оскільки вищезазначеною правовою нормою передбачена відповідальність у разі реалізації не облікованих товарів, а не за те, що товарів менше, ніж вказано в облікових документах, оскільки за відсутності облікованих товарів їх реалізація є неможливою та не відбувається.

Аналогічна правова позиція викладена Вищим адміністративним судом України, зокрема, в Ухвалах від 02.02.2016р. по справі №К/800/39992/15 та від 14.09.2015 року по справа №К/800/28558/14.

Аналіз наведених положень дає підстави колегія суддів апеляційної інстанції дійти висновку, що податковим органом не доведена правомірність та обґрунтованість спірних податкових повідомлень-рішень з урахуванням вимог чинного законодавства України.

Як зазначено в п. 4.1 Рішення Конституційного суду України від 02.11.2004 р. N 15-рп/2004 суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Ради Європи, що підписали Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (ст. 13 Конвенції).

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги правову позицію, яка висвітлена в п. 9 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 30.01.2003 р. N 3-рп/2003, а саме: «Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13)».

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Апелянт не надав до суду належних доказів, які б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 червня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Чаку Є.В.

Повний текст постанови виготовлено 12.11.2018.

v