Справа № 826/19060/16
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2018-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Земляної Г.В., при секретарі - Бродацькій І.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Державної фіскальної служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 червня 2018 року адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Продресурс ЛТД» до Державної фіскальної служби України в особі голови ДФС України Насірова Романа Михайловича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - товариство з обмеженою відповідальністю «Бакарді-Мартіні Юкрейн», товариство з обмеженою відповідальністю «ВИНФОРТ» про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ

Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Продресурс ЛТД» (надалі за текстом - «ТОВ «Продресурс ЛТД») подано позов про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій № 000585 від 28.10.2016 р., яким до позивача застосовано фінансову санкцію у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. за порушення статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року № 481/95-BP (надалі за текстом - «Закон № 481/95-BP»).

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що Державна фіскальна служба України безпідставно дійшла висновку про те, що ним зберігалась не маркована алкогольна продукція, оскільки алкогольні напої були отримані за імпортним контрактом та містили марки акцизного податку.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 червня 2018 року адміністративний позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі Державна фіскальна служба України просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Зокрема, скаржник звертає увагу на те, що перевіркою встановлено факт зберігання позивачем 20 пляшок алкогольних напоїв імпортного виробництва маркованих марками акцизного податку, на яких зазначена сума податку, яка не відповідає ставці податку, що діяла на дату розливу продукції, а відповідно до Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1251 від 27 грудня 2010 р. (надалі за текстом - «Положення»), алкогольні напої з марками, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари вважаються такими, що немарковані.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач наполягає на законності та обґрунтованості судового рішення зазначаючи, що положення пункту 226.9 статті 226 Податкового кодексу України (надалі за текстом - «ПК України») застосовуються лише до вітчизняної алкогольної продукції.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Київський апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 25 травня 2015 р. посадовими особами Головного управління ДФС у Харківській області проведено фактичну перевірку з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами у складському приміщенні по вул. Основ'яненко, 55, у м. Харкові, яке використовується ТОВ «Продресурс ЛТД» для провадження підприємницької діяльності.

Результати перевірки оформлено актом № 34/20-40-21-02-10/38383623 від 25.05.2015 р.

Згідно цьому акту позивачем порушено вимоги пункту 226.11 статті 226 ПК України внаслідок зберігання алкогольних напоїв імпортного виробництва не маркованих в установленому порядку.

Такий висновок обґрунтовано наступним.

На момент проведення перевірки у складському приміщенні зберігались пляшки:

- рому-настоянки «Бакарді Блек», об'ємом 0,5 л., міцністю 40 об.%, дата розливу 06.02.2014 р., марковані марками акцизного податку: серії ААБШ 08/14 АІ №023213 ЛГП, №023216 ЛГП, №023214 ЛГП, №023219 ЛГП, №023218 ЛГП, №023214 ЛГП, серії ААБР 08/14 АІ №023603 ЛГП, сума акцизного податку 14,106 грн.;

- алкогольного напою на основі бурбону «Джім Бім Хані», міцністю 35 об.%, об'ємом 0,7 л, дата розливу 14.06.2014 нр., марковані марками акцизного податку: АААШ 07/14 АІ №000015ЛГП, №000033 ЛГП, №000035 ЛГП, №000032ЛГП, №000031 ЛТП, сума акцизного податку 17,280 грн.

Разом з тим, станом на дату розливу сума акцизного податку для рому-настоянки «Бакарді Блек» становила 9,898 грн., а для алкогольного напою на основі бурбону «Джім Бім Хані» - 13,823 грн.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки, відповідачем прийнято рішення про застосування фінансових санкцій № 000585 від 28.10.2016 р., яким до позивача застосовано фінансову санкцію у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. за порушення статті 11 Закону № 481/95-BP.

Пунктом 226.6 статті 226 ПК України установлено, що маркуванню підлягають усі алкогольні напої з вмістом спирту етилового понад 8,5 відсотка об'ємних одиниць.

Відповідно до пункту 226.11 названої статті ПК України ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та продаж на митній території України не маркованих в установленому порядку алкогольних напоїв та тютюнових виробів забороняються.

Частина 1 статті 11 Закону № 481/95-BP встановлює вимоги щодо маркування алкогольних напоїв етикетками, контретикетками та штриховим кодом.

Згідно вимог пункту 20 Положення (тут та надалі норми у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України покупці марок зобов'язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару. Вважаються такими, що немарковані зокрема, алкогольні напої з марками, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Також, пунктом 226.9 статті 226 ПК України передбачалось, що вважаються такими, що немарковані алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Відповідно до абзацу 15 частини 2 статті 17 Закону № 481/95-BP у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17 000 гривень.

Підпункт 213.1.3 пункту 213 статті 213 ПК України визначає, що об'єктом оподаткування акцизним податком є операції з ввезення підакцизних товарів (продукції) на митну територію України.

При цьому, за приписами підпункту 222.2.2 пункту 222.2 статті 222 ПК України у разі ввезення маркованої підакцизної продукції на митну територію України податок сплачується під час придбання марок акцизного податку з доплатою (у разі потреби) на день подання митної декларації.

Таким чином, на момент прийняття відповідачем спірного рішення ПК України припускав неоднозначне трактування обов'язків платників податків. З одного боку, він містив вимогу щодо маркування алкогольних напоїв марками, на яких зазначена сума акцизного податку, сплаченого на дату розливу продукції, а з іншого - передбачав, що у разі імпорту продукції, податок сплачується під час придбання марок акцизного податку.

У подальшому Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21 грудня 2016 р. № 1797-VIII зазначену колізію було усунуто шляхом внесення змін до пункту 226.9 статті 226 ПК України.

За змістом цих змін вважаються такими, що немарковані алкогольні напої іноземного виробництва з марками акцизного податку, на яких зазначена сума акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням міцності продукції, місткості тари та розміру ставок акцизного податку, діючих на момент виробництва марки.

Положення статті 4 ПК України закріплюють низку принципів, які повинні застосовуватися як на стадії встановлення податків, їх основних елементів, при внесенні змін до окремих елементів податку, так і на стадії застосування норм, якими визначений обов'язок сплати податку. Серед принципів, проголошених у вказаній нормі, є, зокрема, презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу (підпункт 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 ПК України).

Принцип презумпції правомірності платника податків втілено у змісті пункті 56.21 ст. 56 ПК України, відповідно до якого у разі, коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Приймаючи до уваги, що ТОВ «Продресурс ЛТД» сплатило акцизний податок навіть у більшому розмірі, ніж той що було встановлено на момент розливу імпортованої ним продукції, а також враховуючи положення податкового принципу презумпції правомірності платника податків, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі.

Керуючись статтями 312, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 червня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 13 листопада 2018 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя Г.В.Земляна