Справа № 559/100/18
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/1452/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Кухтея Р.В., Попка Я. С.;

за участю секретаря судового засідання - Джули В. М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 05 липня 2018 року в справі № 559/100/18 (головуючий суддя - Ралець Р. В., м. Дубно, повне судове рішення складено 09 липня 2018 року) за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про скасування постанови в справі про порушення митних правил,-

ВСТАНОВИВ:

22 січня 2018 року Дубенським міськрайонним судом Рівненської області зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови, складеної заступником начальника Львівської митниці ДФС Скоромним Я. І. в справі про порушення митних правил № 6183/20900/17 від 26 грудня 2017 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, оскільки внаслідок технічної несправності транспортного засобу, позивач був позбавлений можливості доставити автомобіль у строки, передбачені п. 1 ч. 1 статті 95 Митного кодексу України, за межі митної території України, про що було повідомлено начальника митного посту «Рівне-центральний» про затримку доставки вантажу у зв'язку із технічною несправністю транспортного засобу.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 05 липня 2018 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову Львівської митниці ДФС № 6183/20900/17 від 26 грудня 2017 року, винесену заступником начальника Львівської митниці ДФС - начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Скоромним Ярославом Ігоровичем, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст.470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у розмірі 3400,00 грн. та закрито провадження у справі.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідачем - Львівською митницею ДФС, подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови було порушено норми матеріального та процесуального права. Також вказано, що ремонт автомобіля та затримка видачі дозволів не відноситься до аварії та обставин непереборної сили, оскільки відсутність дозволу на проїзд вантажним автомобільним транспортом по території Республіки Польща не могла завадити позивачу доставити товар та транспортний засіб комерційного призначення до органу доходів і зборів призначення (зону митного контролю митного поста «Рава Руська) й, відповідно, не була причиною того, що автомобіль не зміг прибути до органу призначення.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, тому відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що 04 грудня 2017 року близько 23 години 45 хвилин в зону митного контролю МАПП «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС смугою руху «червоний коридор» заїхав сідельний тягач з напівпричіпом, з вантажем «Дрова паливні колоті - 29,9 м.куб». До митного оформлення водієм ОСОБА_1 було подано комплект документів, необхідних для проходження митного контролю: видрук електронної декларації типу ЕК 10 АК №UA101070/2017/027318 від 14.11.2017 року, інвойс-проформа №2/РО17LS0466 від 21.10.2017 року, CMR A №906868 від 14.11.2017 року, сертифікат про проходження лісоматеріалів та виготовлення з них пиломатеріалів для здійснення експортних операцій серія ЖТ №487542 від 06.11.2017 року, контрольний талон для проходження по «червоному коридору» серії ТСС №791373, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

У ході митного контролю вказаного товару та транспортного засобу в ПІК інспектором було встановлено, що згідно інформації, наявної в електронній базі стосовно вищевказаної митної декларації вантаж переміщувався у митному режимі «Транзит» до органу доходів і зборів призначення на кордоні та мав бути доставлений водієм в строк до 24.11.2017 року.

26 грудня 2017 року заступником начальника Львівської митниці ДФС начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Скоромним І. Я. винесено постанову в справі про порушення митних правил №6183/20900/17, якою позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст.470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 3400 гривень.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

В оскаржуваній постанові зазначається, що позивач перевищив встановлений статтею 95 Митного кодексу України строк доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що перебувають під митним контролем до органу доходів і зборів призначення, а також документів на ці товари, транспортні засоби, терміном більше ніж на одну добу, але не більше ніж на десять діб. Відповідно до інформації, наявної в електронній базі, вищевказаний вантаж переміщувався у митному режимі «транзит» до органу доходів і зборів призначення на кордоні і мав бути доставлений в термін до 24.11.2017 року, однак товар фактично доставлено у зону митного контролю митниці лише 03.12.2017 року. Окрім того, зазначається, що позивач не звертався до найближчого органу доходів і зборів щодо обставин аварії чи непереборної сили, у зв'язку з якими порушені ці строки.

Відповідно до ст.458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.460 Митного кодексу України вчинення порушень митних правил, передбачених ч.3 статті 469, статтею 470, ч.3 статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Тобто Митний кодекс України не ставить питання про звільнення від відповідальності за порушення ст.470 МК України в залежність від інформування про наявність обставин непереборної сили найближчий митний орган.

Відповідно до ст.95 Митного кодексу України для автомобільного транспорту встановлюється такий строк транзитного перевезення: 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб). При цьому до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.192 Митного кодексу України, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці.

Тобто до строку транзитного перевезення не включається час дії обставин непереборної сили.

Відповідно до ст.495 Митного кодексу України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Згідно ст.489 Митного кодексу України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.1.3. «Порядку оформлення і видачі дозволів на поїздку по територіях іноземних держав при виконанні перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні, їх обміну та обліку», затвердженого Наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2004 року № 757, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31 серпня 2004 року за № 1075/9674, перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом територією іноземних держав або транзитом через їхні території здійснюється автомобільними перевізниками згідно з вимогами міжнародних договорів України та на підставі належним чином оформлених відповідних дозволів, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

Пунктом 1.4. вказаного «Порядку» передбачено, що перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом між пунктами, розташованими на території іноземної держави, заборонено, якщо на це не отримано відповідного дозволу компетентного органу іноземної держави згідно з вимогами міжнародних договорів України.

Відповідно до п.3.2. «Порядку», дозволи для перевезення вантажів оформлюються і видаються водію автомобільного транспортного засобу (автомобільному перевізнику або уповноваженій ним особі) (далі - уповноважена особа) на підставі усного звернення або письмової заяви, в якій зазначаються найменування (прізвище, імя, по батькові) автомобільного перевізника та його місцезнаходження (місце проживання), відомості щодо автомобільних транспортних засобів (реєстраційні номери, вантажопідйомність, повна маса), маршруту руху із зазначенням країн відправлення та призначення, а також країн прямування автомобільного транспортного засобу, вантажу (вага, загальна кількість), видів дозволів, які бажає отримати автомобільний перевізник, та пункт видачі дозволів. При цьому для оформлення та видачі дозволу уповноважена особа при усному зверненні та поданні письмової заяви пред'являє документ, що посвідчує особу, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, документи на вантаж, за винятком здійснення порожньої подачі транспортного засобу на завантаження до країни відправлення, сертифікати відповідності транспортного засобу щодо безпеки руху та екологічної безпеки вимогам країн, територією яких буде здійснюватися перевезення, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

Таким чином, для отримання дозволу на перевезення у випадку переміщення експортного вантажу перевізник згідно вимог чинного законодавства зобов'язаний спочатку завантажитись і лише згодом звертатись із відповідною заявою за видачею дозвільного документа.

Пункти видачі дозволів припинили видачу для українських перевізників дозволів на перевезення вантажів територією Польщі з 17 листопада 2017 року.

Встановлено, що 01 грудня 2017 року до митниці звернувся ФОП «ОСОБА_6.» із заявою про затримку доставлення вантажу в зв'язку з технічною несправністю транспортного засобу та повідомлено митницю про день прибуття 09.12.2017 року (а.с.9).

21 грудня 2017 року Львівська торгово-промислова палата, в межах своєї компетенції, розглянула звернення б/н від 19.12.2017 р. Асоціації міжнародних перевізників України (АсМАПУкраїни), м. Київ, Україна, щодо наявності обставин, які привели до неможливості виконання зобов'язань перевезення експортних вантажів автомобільними перевізниками України та видала Висновок щодо обставин, які унеможливили виконання зобов'язань №19-08-5/1369 (далі Висновок ТПП).

Згідно Висновку ТПП Львівська торгово-промислова палата встановила, що особи автомобільні перевізники України, які зобов'язані здійснити транзитне перевезення експортних вантажів у визначені законодавством строки, і які доклали всіх зусиль і використали всі доступні для них можливості для належного виконання зобов'язань щодо дотримання строків транзитного перевезення вантажів, не мали змоги виконати вказані зобов'язання через обставину непереборної сили (форс-мажорну обставину), а саме: відсутність (завершення квоти) дозволів на поїздку по територіях іноземних держав при виконанні перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні, оскільки така обставина перебуває поза їх контролем, і може вважатися як надзвичайна і невідворотна за даних умов, відповідно до законодавства України та міжнародно-правових актів з 17 листопада до 1 грудня 2017 року.

Таким чином, Львівська ТПП встановила та затвердила належним чином факт, що відсутність дозволів на поїздку по територіях іноземних держав при виконанні перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні з 17 листопада 2047 року по 01 грудня 2017 року є обставиною непереборної сили.

Частиною 3 ст.14 Закону України «Про Торгово-промислові палати» від 02 грудня 1997 року (далі Закон) визначено, що Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб'єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Згідно ч.1 ст.14-1 вказаного Закону Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили).

Частиною 2 ст.14-1 цього Закону встановлено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Тобто, Торгово-промислова палата є уповноваженим в Україні органом для засвідчення наявності обставин непереборної сили.

Таким чином, у разі виключення терміну з 17 листопада 2017 року по 01 грудня 2017 року з розрахунку строку доставки товарів до Львівської митниці ДФС, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем не був порушений десятиденний строк доставки товарів, оскільки експортна декларація оформлена 13 листопада 2017 року до 17 листопада 2017 року, тобто строк складає 3 доби, а з 17 листопада 2017 року по 01 грудня 2017 року позивач намагався отримати дозвіл на поїздку по територіях іноземних держав при виконанні перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні, однак був позбавлений можливості це зробити, про що свідчить висновок Львівської ТПП про існування обставин непереборної сили, а також з 02 грудня 2017 року по 03 грудня 2017 року, тобто 2 доби, в межах яких позивач прибув до Львівської митниці ДФС.

З огляду на фактичні обставини справи, колегія суддів констатує, що постанова Львівської митниці ДФС № 6183/20900/17 від 26 грудня 2017 року, винесена заступником начальника Львівської митниці ДФС - начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Скоромним Ярославом Ігоровичем, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст.470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у розмірі 3400,00 грн. - не відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України та вірно скасована судом першої інстанції.

Згідно з ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 229, 241, 250, 308, 310, 313, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС - залишити без задоволення, а рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 05 липня 2018 року в справі № 559/100/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
Я. С. Попко
Повне судове рішення складено 12 листопада 2018 року.