Справа № 2240/2953/18
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2018-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2240/2953/18
РІШЕННЯ
іменем України

14 листопада 2018 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П.

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький Міністерства оборони України , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача виконавчого комітету Шепетівської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький Міністерства оборони України , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача виконавчого комітету Шепетівської міської ради в якому просить визнати протиправною бездіяльність квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький Міністерства оборони України щодо не подання до виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області клопотання про виключення з числа службових трьохкімнатної квартири жилою площею 41,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 в якій проживає ОСОБА_1 разом з родиною в складі трьох чоловік та яку він отримав згідно Ордеру 002238; зобов`язати квартирно-експлуатаційний відділ м. Хмельницький Міністерства оборони України подати до виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області клопотання про виключення з числа службових трьохкімнатної квартири жилою площею 41,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , в якій проживає ОСОБА_1 разом з родиною в складі трьох чоловік на яку він отримав згідно Ордеру 002238.

В обґрунтування позовних позивач зазначає, що під час проходження військової служби в результаті переводу на територію України на підставі Ордеру на житлове приміщення та Рішення виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області від 21.08.2008 позивач отримав "службову" трьохкімнатну квартиру жилою площею 41,9 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 в якій проживає по теперішній час разом з членами родини.

Позивач вказує, що станом на день його звільнення із Збройних Сил України та по теперішній час позивач постійним житлом так і забезпечений не був, що підтверджується копією Наказу №265 від 30.09.2011.

При цьому, позивач зазначає, що неодноразово звертався з письмовими зверненнями до Голови житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , щодо розгляду питання про виключення зі складу "службової" вказаної вище трьохкімнатної квартири.

Однак відповідь отримав лише на адвокатський запит від 02.03.2018 , а саме : письмове повідомлення №947 від 13 березня 2018 року за підписом начальника КЕВ м.Хмельницького П.С.Хохуна з якого стало відомо, що заява позивача від 14.07.2016 року не реалізована та реалізація її вимог не являється можливою в зв`язку з усним повідомленням фахівцями Головного КЕУ Збройних Сил України начальника житлової групи КЕВ м.Хмельницького про те, що ОСОБА_1 не мав права перебувати на квартирному обліку при військовій частині, так як був звільнений, відповідно до наказу Командувача Повітряних Сил ЗС України у зв`язку із закінченням строку контракту.

Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною та просить задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.09.2018 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Від відповідача на адресу суду 04.10.2018 надійшов відзив в якому останній заперечує проти позовних вимог, просить відмовити в їх задоволенні.

Відповідач вказує, що залишення на квартирному обліку осіб, звільнених з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту, законодавством не передбачено.

Зазначає, що виключення житлового приміщення з числа службового провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, військової частини та командира квартирно-експлуатаційного органу, однак клопотання начальника гарнізону як і клопотання командира військової частини у позивача відсутні.

Від представника третьої особи на адресу суду жодних документів не надходило, про розгляд справи належним чином повідомлений.

Дослідивши адміністративний позов, відзив на позов та оцінивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що позивач з 1991 року проходив військову службу в Збройних Силах України.

На підставі наказу Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) №552 позивач звільнений з військової служби в запас з посади заступника командира військової частини НОМЕР_2 з озброєння - начальника технічної частини, згідно статті 26 частини шостої пункт "а" Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у зв`язку із закінченням строку контракту).

За період проходження військової служби в Забайкальському військовому окрузі позивачу надавалося службове житло, яке було розташоване в АДРЕСА_2 , яке було позивачем передане у квартирно-експлуатаційну частину в процесі переводу позивача на територію України, що підтверджується копією довідкою №152 від 17.11.1992.

Згідно ордеру на житлове приміщення №002238 та рішення №286 виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області від 21.08.2008, позивач на склад сімї із чотирьох осіб (дружина ОСОБА_2 , син ОСОБА_1 , син ОСОБА_3 ) отримав трьохкімнатну квартиру жилою площею 41,9 кв.м. за адресою ( АДРЕСА_1 ) в статусі "службова", в якій як стверджує позивач проживає з сім`єю по даний час.

Позивач зазначає, що станом на момент його звільнення із Збройних Сил України та по теперішній час постійним житлом не забезпечений, що підтверджується копією Наказу №265 від 30.09.2011.

При цьому, 11.02.2015 ОСОБА_1 звернувся із письмовим зверненням до Голови житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , щодо розгляду питання про виключення зі складу службової трьохкімнатної квартири за адресою ( АДРЕСА_1 ).

Рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 20.02.2015 прийнято рішення згідно якого комісія не заперечувала щодо зняття статусу "службова" з вищевказаної квартири.

Позивач 20.02.2015 звернувся з заявою до начальника квартирно експлуатаційного, відділу м.Хмельницького про зміну статусу "службова" з трьохкімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак письмової відповіді на таке звернення позивачу не надали, а тому останній 14.07.2016 повторно звернувся до начальника КЕВ м.Хмельницького, щодо розгляду питання зміни статусу "службова" з вищезазначеної квартири, однак відповіді не отримав.

З матеріалів справи суд встановив, що 02.03.2018 представник позивача звернувся до начальника КЕВ м.Хмельницького, з адвокатським запитом в якому просить розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.07.2016 та надати обґрунтовану відповідь по суті розгляду заяви.

На адресу позивача надійшло письмове повідомлення №947 від 13.03.2018 за підписом начальника КЕВ м.Хмельницького згідно якого встановлено, що заява позивача від 14.07.2016 розглянута.

В наданій відповіді від 13.03.2018 зазначено, що позивач не мав права перебувати на квартирному обліку при військовій частині, так як був звільнений, відповідно до наказу Командувача Повітряних Сил ЗС України у зв`язку із закінченням строку контракту, а тому заява ОСОБА_1 не реалізована та реалізація її вимог не являється можливим.

Не погоджуючись з такою бездіяльністю відповідача, позивач вважає, що має право на забезпечення житлом, оскільки іншого житла у власності не має, а тому вимушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд дійшов наступних висновків.

Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання визначає Закон України "Про приватизацію державного житлового фонду" від 19.06.1992 №2482-ХІІ (далі - Закон №2482-ХІІ).

Частиною 1,2 статті 1 цього Закону визначено, що приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Згідно ч.1 ст.2 Закону №2482-ХІІ, до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону №2482-ХІІ, не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно з п.3.5 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30.11.2011 року № 737 (яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), (далі - Інструкція №737) обов`язковою умовою для виключення квартир з числа службових є перебування військовослужбовців і осіб, звільнених у запас або відставку, на квартирному обліку в ЗС України і відповідність займаного житла нормам законодавства, встановленим для даного населеного пункту, що буде підставою для зняття сім`ї військовослужбовця з квартирного обліку. Цим пунктом визначено, що для включення (виключення) квартир до (із) числа службових на підставі наказу начальника гарнізону про визначення кількості службових жилих приміщень та жилих приміщень для постійного проживання в гарнізоні начальником гарнізону за погодженням з КЕВ (КЕЧ) району направляються листи до сільських, селищних, міських, районних у місті (у разі їх створення) рад (відповідних державних адміністрацій) про включення (виключення) квартири до (із) числа службових. До листа щодо виключення квартир із числа службових обов`язково додається відповідний протокол засідання Комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах ЗС України.

Відповідно до пункту 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081 (далі - Порядок №1081), військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на обліку у військовій частині на одержання житла з державного житлового фонду, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і квартирно - експлуатаційному органі та користуються правом позачергово одержання житла.

Згідно п.3.6 Інструкції № 737, службові жилі приміщення не підлягають приватизації, обміну, розділу, бронюванню і здаванню в оренду, найом (піднайом).

У п.8 Порядку № 1081 визначено, що житлове приміщення включається до числа службового згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини, погодженого з квартирно-експлуатаційним органом.

Отже, житлове приміщення виключається з числа службового, якщо відпала потреба в його використанні, а також якщо в установленому порядку його виключено з числа житлових приміщень.

При цьому, виключення житлового приміщення з числа службового провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно-експлуатаційного органу, однак позивач не надав до суду таких клопотань.

Також суд звертає увагу позивача, що виключення приміщення з числа службового може проводитись на підставі рішення виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради, однак як встановлено судом, таке рішення органу відсутнє, як і визначені законодавством клопотання командирів відповідних військових формувань, а тому враховуючи те, що позивачем не дотримано встановленої законодавством процедури для зняття з вказаної квартири статусу "службова", тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

За ч.ч.1-2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, враховуючи вищевикладене в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити в повному обсязі.

З врахуванням того, що в задоволені позову ОСОБА_1 необхідно відмовити , відсутні підстави для розподілу судових витрат згідно ст.139 КАС України.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )
Відповідач:Квартирно-експлуатаційний відділ м. Хмельницький Міністерства оборони України (вул. Героїв АТО, буд. 3/1,Хмельницький,Хмельницька область,29006 , ідентифікаційний код - 07928461)

Головуючий суддя О.П. Шевчук