Справа № 811/1643/18
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2018-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а їн и

08 листопада 2018 року м. Дніпросправа № 811/1643/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,
за участю секретаря судового засідання - Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2018 року (суддя Притула К.М.) по справі №811/1643/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про відмову у перерахунку пенсії;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити з 01 жовтня 2017 року перерахунок та виплату пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, на підставі п. 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 №1210 Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що він перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та отримує пенсію по інвалідності. Вказував на те, що як військовозобов`язаний, був призваний на військові збори та в складі військової частини в період з 18.08.1987 по 14.10.1987 виконував службові обов`язки по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Позивач вважав, що у зв`язку з тим, що він брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, то відповідно має право на обчислення пенсії по інвалідності з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, проте, відповідачем було безпідставно відмовлено у проведенні перерахунку пенсійних виплат.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2018 року позов задоволено. Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на перерахунок пенсії на підставі частини 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Такі висновки суд обґрунтував тим, що позивач, приймаючи участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС мав статус військовослужбовця, оскільки був призваний на військові збори. Статус військовослужбовця свідчить про те, що

позивач має право користуватися гарантіями держави на рівні із іншими військовослужбовцями, у тому числі і гарантіями щодо розміру пенсії, які визначені постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 №1210 Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволені позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на перерахунок пенсії на підставі положень ст. 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідач вказує на те, що таке право мають особи, які на час їх участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи проходили дійсну строкову службу. Оскільки, позивач у вказаний період не проходив дійсну строкову службу, то він не має право на перерахунок пенсії на підставі частини 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність і обгрунтованість. До відзиву на апеляційну скаргу позивач долучив висновок лінгвістичної експертизи від 17 серпня 2018 року, в якому експертом зроблено висновок про те, що текст частини 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у чинній редакції, містить лінгвістичну вказівку на те, що відповідно до цього положення військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, обчислення пенсії по інвалідності здійснюється незалежно від того, чи проходили ці особи в той час дійсну строкову службу.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, інвалідом 3 групи (за захворюванням, пов`язаним з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС) та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області як отримувач пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

09.01.2018 року позивач звернувся із заявою про здійснення перерахунку пенсії з 01.10.2017 року на підставі частини 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», п. 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 №1210, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на 1 січня відповідного року.

Рішенням, оформленим листом №43/05-15 від 22.01.2018 року, позивачу було відмовлено у перерахунку пенсії з посиланням на те, що право на перерахунок пенсії на підставі частини 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», мають лише особи, які брали участь у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС під час проходження дійсної строкової служби, а оскільки позивач не проходив дійсну строкову службу, у період участі ним в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, право на таку пенсію він не має.

Відмова відповідача у перерахунку пенсії стала підставою звернення з позовом до суду.

За наслідками перегляду справи, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Статтею 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.03.1991 № 796-ХІІ визначено види пенсій, підстави їх призначення та розмір пенсій, що призначаються військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Частиною третьою статті 59 Закону України від 28.03.1991 № 796-ХІІ, у редакції Закону України від 05.10.2006 № 231-У "Про внесення змін до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, було визначено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням цих осіб з п`ятикратного розміру заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження.

Тобто, частиною третьою статті 59 Закону України від 28.03.1991 № 796-ХІІ було визначено лише одну категорію осіб, які мали право на обчислення пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, а саме: особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами.

11.10.2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017 № 2148-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" (далі - Закон України від 03.10.2017 № 2148-УІІІ), яким частину третю статті 59 Закону України від 28.02.1991 № 796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон України від 28.02.1991 № 796-ХІІ) викладено у новій редакції, згідно з якою особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Таким чином, з аналізу вказаної редакцій частини третьої статті 59 Закону № 796-ХІІ вбачається, що Законом України від 03.10.2017 № 2148-VIII розширено перелік категорій осіб, на які вказана норма розповсюджується, а саме доповнено цей перелік особами, які брали участь у інших ядерних аваріях та випробуваннях, а також особами, які брали участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.

При цьому, незмінною залишилася умова щодо проходження такими особами дійсної строкової служби.

Висновок про те, що вказаний у ч.3 ст.59 Закону перелік осіб стосується виключено військовослужбовців, а не будь яких інших осіб, випливає з того, що зазначена норма права знаходиться в статті 59 Закону, якою, як зазначено вище, визначено умови призначення пенсій саме військовослужбовцям. При цьому, вказана норма права (ч.3 ст.59 Закону) стосується не усіх військовослужбовців, а виключно тих, які проходили дійсну строку службу.

Таким чином, оскільки на момент участі позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС останній не проходив дійсну строкову службу (таку службу позивач проходив з 03.05.1976р. по 05.05.1978р.), а був призваний на військові збори, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що на позивача поширюються положення ч.3 ст.59 Закону.

При цьому, висновки суду першої інстанції про те, що позивач приймаючи участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС мав статус військовослужбовця, оскільки був призваний на військові збори, не мають правового значення для вирішення справи, оскільки, по-перше: вказане відповідачем не заперечується і таких статус позивач дійсно мав з огляду на положення Закону СРСР «Про загальний військовий обов`язок» та Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». По-друге: для вирішення питання щодо наявності чи відсутності у позивача права на пенсію у відповідності до ч.3 ст.59 Закону, визначальним є встановлення того, чи проходив позивач, у період ліквідації наслідків аварії на ЧАСЕ, дійсну строкову службу, оскільки право на перерахунок пенсії на підставі ч.3 ст.59 Закону мають лише ті особи, які під час ліквідації аварії наслідків аварії на ЧАЕС проходили дійсну строкову службу.

Необгрунтованими суд апеляційної інстанції вважає і посилання суду першої інстанції на положення Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 №1210 Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки вказаним Порядком визначається не право, а порядок реалізації положень ст..59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Стосовно посилань позивача на висновок лінгвістичної експертизи від 17 серпня 2018 року, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Щодо процесуальної можливості прийняття вказаного висновку як належного та допустимого доказу у справі.

Відповідно до ч.1, 2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Отже, наявність тих чи інших обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, можуть бути встановлені судом, зокрема, на підставі висновків експертів.

Відповідно до ч.1 ст.101 КАС України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством.

Згідно із ч.3 ст.101 КАС України висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Таким чином, вказані норми процесуального права передбачають можливість надання висновку на замовлення учасника справи.

Порядок проведення експертизи на замовлення учасника справи визначено ст..104 КАС України.

У спірному випадку позивачем не було надано висновок експерта, який би був складений на його замовлення як учасника цієї справи.

Наданий позивачем висновок експертного дослідження, який долучено до відзиву на апеляційну скаргу, виконаний на замовлення іншої особи, а не учасників цієї справи, у зв`язку з чим не може розглядатися судом як допустимий доказ під час розгляду цієї справи.

Крім цього, з огляду на положення ст..102 КАС України, експертиза призначається якщо для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Обставини, які підлягають з`ясуванню у межах цієї справи, не потребують спеціальних знань, оскільки стосуються встановлення того, чи приймав позивач участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та в якому статусі таку участь він приймав.

При цьому, осіб, які мають право на пенсію, визначено частиною третьої статті 59 Закону № 796-ХІІ. І тлумачення вказаної норми право не викликає труднощів, оскільки з огляду на хронологію змін у законодавстві, які відбувалися та про які зазначено вище, можливо дійти однозначного висновку про те, що в останній редакції ч.3 ст.59 Закону № 796-ХІІ законодавцем розширено перелік категорій осіб, на які вказана норма розповсюджується, але незмінною залишилася умова щодо проходження такими особами дійсної строкової служби.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області задовольнити.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2018 року по справі №811/1643/18 скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Вступну та резолютивну частину проголошено 08.11.2018р.

Повний текст постанови складено 09.11.2018р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк