Справа № 205/3801/18
Суддя: Приходченко О. С.
Дата ухвалення: 2018-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

14.11.2018 Єдиний унікальний номер 205/3801/18
Єдиний унікальний номер 205/3801/2018
Провадження № 2а/205/104/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку термінової справи адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області рядового поліції Сластіна Володимира Володимировича про визнання дій протиправними, скасування постанови та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 4 червня 2018 року звернувся до суду з позовом до відповідачів Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області та інспектора батальйону № 1 роти № 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області рядового поліції Сластіна В.В. про визнання дій протиправними, скасування постанови та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 8 червня 2018 року адміністративний позов залишено без руху, а позивачу запропоновано усунути недоліки з додержанням вимог п.п. 2, 4, 11 ч. 5 ст. 160, ч. 1 ст. 161 КАС України, з метою усунення яких 2 серпня 2018 року позивачем було подано виправлений позов, але недоліки у позовній заяві було усунуто не в повному обсязі.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 3 серпня 2018 року адміністративний позов повторно залишено без руху, а позивачу запропоновано усунути недоліки з додержанням вимог п. 4 ч. 5 ст. 160, ч. 1 ст. 161 КАС України, з метою усунення яких 23 серпня 2018 року позивачем було подано виправлений позов.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 серпня 2018 року адміністративний позов було прийнято до розгляду суду та відкрито провадження у справі в порядку термінової адміністративної справи.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2018 року Управлінню патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції у задоволенні заяви про залучення його до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача було відмовлено.

Позивач у своєму позові та у ході судового засідання посилався на те, що 25 травня 2018 року постановою в справі про адміністративне правопорушення його було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог знаку 5.18 та відсутність полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за що накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень. Вважає вказану постанову винесено незаконно, не обґрунтовано та безпідставно з порушенням вимог чинного законодавства України. Позивач вважає, що порушень ПДР з його боку не було, оскільки при перетині перехрестя вул. Шмідта та пр. Пушкіна у м. Дніпрі вимог знаку 5.18 ПДР ним порушено не було; поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності інспектор не мав права у нього вимагати; патруль поліції його зупинив не на місці нібито скоєного правопорушення. Позивач у своєму позові та у ході судового засідання просив суд визнати дії інспектора протиправними, визнати протиправною та скасувати поставу від 25 травня 2018 року, зобов'язати відповідача закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення за відсутністю складу правопорушення.

Відповідач у ході судового засідання позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що на перехресті вул. Шмідта та пр. Пушкіна у м. Дніпрі встановлено знак 5.18 - напрямок руху по смугах. Позивач, перетинаючи перехрестя, по полосі, над якою встановлено знак, який дозволяє рух лише ліворуч, поїхав прямо. ОСОБА_1 після того, як його було зупинено, відмовився надати поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Після винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, позивач відмовився від отримання її копії. Правопорушення дійсно було скоєно на перехресті вул. Шмідта та пр. Пушкіна у м. Дніпрі, але у постанові місцем його скоєння було зазначено м. Дніпро, вул. Володимира Антоновича, 40, оскільки у патруля поліції є прив'язка до геолокації, а автомобіль позивача був зупинений за адресою, яка зазначена у постанові, тому саме цю адресу автоматично було зазначено у постанові, як місце скоєння правопорушення. У ході судового засідання відповідач просив суд у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 25 травня 2018 року інспектором роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області рядовим поліції Сластіним В.В. відносно ОСОБА_1 було винесено постанову по справі про адміністративні правопорушення серії ЕАА № 415146, якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП (а.с. 5).

У постанові зазначено, що ОСОБА_1 25 травня 2018 року о 7 годині 21 хвилину, керуючи автомобілем Hyunday Elantra, держномер НОМЕР_1, у м. Дніпрі на вул. Володимира Антоновича, 40 порушив вимогу знаку 5.18 та не мав при собі поліс обов'язкового цивільного страхування.

Зазначену постанову в справі про адміністративне правопорушення після її винесення позивач отримати відмовився.

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності у відповідача існувало переконання про порушення позивачем ПДР України.

Пункт 1 статті 247 КУпАП визначає обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності наявність події і складу адміністративного правопорушення, а наявність такої події доводиться шляхом надання доказів.

На підставі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 3 статті 283 КУпАП визначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Абзацом 4 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпУАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За таких обставин, достатньою та необхідною правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху є наявність в її діях (бездіяльності) відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і допустимими доказами.

На підставі розділу 33 Дорожні знаки Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 13 жовтня 2001 року, дорожній знак 5.18 є інформаційно-вказівним знаком і визначає напрямок руху по смузі. Показує дозволений напрямок руху по смузі.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач у своєму позові та у ході судового засідання категорично заперечував порушенням ним Правил дорожнього руху, зокрема вимог знаку 5.18, а відповідач всупереч положень ч. 2 ст. 77 КАС України будь-які докази, які б свідчили про правомірність прийнятого ним рішення, крім усних заперечень проти позову, суду не надав, а у самій постанові відсутні посилання на будь-які докази вчинення позивачем адміністративного проступку.

Абзацом 2 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу працівників міліції пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Контроль за наявністю полісів (договорів) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів може здійснюватись відповідними підрозділами Національної поліції лише з визначених законодавством підстав, а саме в п. 21.2 ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» лише у випадку складання протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

З урахуванням того, що відповідачем під час розгляду даної справи не було надано суду доказів порушення позивачем вимог знаку 5.18, суд приходить до висновку, що і підстав вимагати у ОСОБА_1 наявність полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності при розгляді справи про адміністративне правопорушення у інспектора також не було.

Крім того, до складу правопорушення входить суб'єкт, об'єкт, суб'єктивна та об'єктивна сторона.

Як вбачається з постанови серії ЕАА № 415146 від 25 травня 2018 року інспектором невірно визначено суб'єкт правопорушення: іменем позивача є ОСОБА_1, а не ОСОБА_1; та об'єктивну сторону правопорушення - невірно зазначено місце скоєння правопорушення: у постанові вказано, що правопорушення було скоєно у м. Дніпрі на вул. Володимира Антоновича, 40, а у ході судового засідання з'ясовано, що дійсним місцем його скоєння було м. Дніпро, перехрестя вул. Шмідта та пр. Пушкіна.

На підставі п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин суд приходить до висновку, що постанову серії ЕАА № 415146 від 25 травня 2018 року по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення на позивача за ч. 1 ст. 126 КУпАП слід вважати винесеною бездоказово, в порушення прав позивача, такою, що ґрунтується на припущеннях, тому вона підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

У задоволенні інших позовних вимог позивачу слід відмовити, оскільки ч. 3 ст. 286 КАС України чітко визначено, які рішення суд може ухвалити за наслідками розгляду даної категорії справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Абзацом 2 частини 5 статті 139 КАС України передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач при поданні позову до суду на підставі ч. 4 ст. 288 КУпАП був звільнений від сплати судового збору, позовні вимоги, заявлені позивачем, судом було задоволено частково, а тому, оскільки інспектор УПП в Дніпропетровській області ДПП рядовий поліції Сластін В.В. є посадовою особою УПП в Дніпропетровській області ДПП, судовий збір у розмірі 704 гривень 80 коп. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань УПП в Дніпропетровській області ДПП в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ст. 247, ст. 251, ч. 3 ст. 283 КУпАП, п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», абз. 2 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», п. 21.2 ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 9, 14, 73, 74, 77, 90, 242-246, 286 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 415146 від 25 травня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 (РНОКПП невідомий, зареєстрований за адресою: 49028, АДРЕСА_1) до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 (РНОКПП невідомий, зареєстрований за адресою: 49028, АДРЕСА_1) до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП закрити.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції (, місце знаходження за адресою: 49000, м. Дніпро, Троїцька площа, 2-а) в дохід держави судовий збір у розмірі 704 гривень 80 коп.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.С. Приходченко