Справа № 307/1463/18
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2018-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

31 жовтня 2018 рокум. Ужгород№ 307/1463/18

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Іванчулинця Д.В.

при секретарі судового засідання - Костелей І.Ф.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Марканича В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) до начальника Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області Слободянюка С.М. (вул. Гойди, 8, м. Ужгород, 88000) про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ч. 3 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 31 жовтня 2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення в повному обсязі складено 09 листопада 2018 року (після виходу судді з лікарняного).

22 травня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до Тячівського районного суду Закарпатської області із позовом до начальника Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області Слободянюка С.М. і просить: 1) скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу АО № 051249 від 08 травня 2018 року про порушення при здійсненні транспортних перевезень; 2) закрити провадження по адміністративній справі за відсутністю у діях ОСОБА_3 події і складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 24 травня 2018 року у справі за даним позовом відкрито провадження.

06 липня 2018 року суддею Тячівського районного суду Закарпатської області винесено ухвалу, відповідно до якої адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до начальника Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області Слободянюка С.М. про скасування постанови - передано за підсудністю до Закарпатського окружного адміністративного суду.

26 липня 2018 року адміністративну справу № 307/1463/18 було повернуто до Тячівського районного суду Закарпатської області для належного оформлення.

06 серпня 2018 року адміністративна справа № 307/1463/18 після належного оформлення надійшла до Закарпатського окружного адміністративного суду.

10 серпня 2018 року суддею Закарпатського окружного адміністративного суду було винесено ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

23 серпня 2018 року до суду подано клопотання ОСОБА_3, зі змісту якого вбачається, що останнім на усунення недоліків позовної заяви додано квитанцію про сплату судового збору, а також власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

13 вересня 2018 року Закарпатським окружним адміністративним судом постановлено ухвалу про відкриття провадження в адміністративній справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15 травня 2018 року поштою позивач отримав постанову начальника Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області від 08 травня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», накладення адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1700,00 грн. Вважає, що оскаржувана постанова винесена без повного та належного дослідження всіх обставин справи та наданих доказів, без права ОСОБА_3 на захист, є незаконною та підлягає скасуванню. У постанові зазначено, що 12 березня 2018 року о 14 год. 33 хв. ОСОБА_3 допущено порушення, а саме - надання послуг із внутрішніх перевезень вантажів без документів, що передбачені ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», зокрема, відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу або індивідуальна контрольна книжка водія, що підтверджено актом № 37311. Натомість, позивач зазначає, що коли він перевозив пусті піддони на завод в Івано-Франківській області, у нього було перевірено документи, а протокол перевірки та адаптації тахографа у нього ніхто не вимагав і не перевіряв. Про допущення правопорушення його також ніхто не повідомляв, так само як і про складання акту, копії акту та протоколу йому не вручалися. ОСОБА_3 мав намір дати пояснення особі, яка буде розглядати справу, з метою спростувати факт вчинення ним адміністративного правопорушення, довести свою невинуватість, однак, отримав повідомлення про вже прийняте рішення у виді постанови та накладення штрафу. На підставі вищенаведеного просить позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, що наведені у позовній заяві, просив їх задовольнити.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в зв'язку з тим що 12 березня 2018 року під час проведення рейдової перевірки у с. Чукалівка Тисменицького району Івано-Франківської області посадовими особами відповідача о 14 год. 33 хв. був зупинений вантажний автомобіль марки «МАН», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3, під час перевірки транспортного засобу були виявленні порушення, а саме - надання послуг з перевезення вантажів без оформлення документів, перелік яких визначено статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», оскільки був відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу або індивідуальна контрольна книжка водія. За наслідком зазначеної перевірки було складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт від час виконання перевезень вантажів № 037311 від 12 березня 2018 року. У той же час водій ОСОБА_3 підписати акт перевірки та надати пояснення про причини порушення відмовився, про що зроблено відповідний запис. Відповідач вважає, що ОСОБА_3 порушив ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», Інструкцію з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, що затверджена наказом Міністерства транспорту та зв'язку України № 385 від 24 червня 2010 року, наказ Міністерства транспорту та зв'язку України «Про затвердження Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів» № 340 від 07 червня 2010 року. 26 квітня 2018 року поштою відповідачем було відправлено ОСОБА_3 запрошення на розгляд справи по акту № 037311 від 12 березня 2018 року, про що свідчить повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення. На розгляд справи 03 травня 2018 року ОСОБА_3 не з'явився, клопотання про перенесення розгляду справи від нього не надходило. На підставі вищенаведеного начальником Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області було винесено оскаржувану постанову. На підставі зазначеного вище просить у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, проти задоволення таких заперечив, посилаючись на правомірність оскаржуваної постанови. У зв'язку з вищенаведеним просить суд відмовити у задоволенні позову з мотивів, що викладені у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу з безпеки на транспорті, що затверджена постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11 лютого 2015 року, державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно п. 3 зазначеного Положення Укртрансбезпека у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Відповідно до п. 4 Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є:

1) реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті;

2) внесення на розгляд Міністра інфраструктури пропозицій щодо забезпечення формування державної політики з питань безпеки на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті;

3) здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті;

4) надання у передбачених законом випадках адміністративних послуг у сфері автомобільного, міського електричного, залізничного транспорту.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами

Відповідно до ст. 6 Закону державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08 листопада 2006 року.

Відповідно до п. 15 зазначеного Порядку під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно:

наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;

додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону України «Про автомобільний транспорт»;

додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) ;

відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам;

оснащення таксі справним таксометром;

відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу;

додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху;

наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення;

додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів;

виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Відповідно до п. 14 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08 листопада 2006 року, рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об'єктах, що використовуються суб'єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Відповідно до п. 20 та п. 21 Порядку виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Також відповідно до Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, що затверджена наказом Міністерства транспорту та звязку України № 358 від 24 червня 2010 року, визначає порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів, поширюється на суб'єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Відповідно до п. 2.7 Інструкції за результатами перевірки та адаптування тахографа до транспортного засобу ПСТ оформлює у двох примірниках протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу за формою, наведеною в додатку 1. Бланк протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу роздруковується відповідальною особою ПСТ на папері формату А4 (210х297 мм) щільністю 100 г/кв. м або більше. Не допускається робити закреслення чи виправлення відомостей, які заносяться до протоколу, а також внесення додаткових записів після того, як протокол підписано та поставлено печатку відповідальної особи ПСТ. У графах, які не заповнюються під час складання протоколу, проставляються прочерки. ПСТ надає один примірник зазначеного протоколу перевізнику, а другий залишає собі і зберігає разом з тахокартою або у разі цифрового тахографа - з роздруківкою та електронними файлами, що підтверджують достовірність наведених у протоколі даних. Протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу зберігають протягом трьох років з дати проведення робіт.

Згідно п. 3.3 Інструкції водій транспортного засобу, обладнаного тахографом має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу.

Наказом Міністерства транспорту та звязку України № 340 від 07 червня 2010 року затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів.

Відповідно до п. 6.1 та 6.3 даного Положення автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).

По справі встановлено, що 12 березня 2018 року під час проведення рейдової перевірки у с. Чукалівка Тисменицького району Івано-Франківської області посадовими особами відповідача о 14 год. 33 хв. був зупинений вантажний автомобіль марки «МАН», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3, і під час перевірки транспортного засобу були виявленні порушення, а саме - надання послуг з перевезення вантажів без оформлення документів, перелік яких визначено статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», оскільки був відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу або індивідуальна контрольна книжка водія.

За наслідком зазначеної перевірки було складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт від час виконання перевезень вантажів № 037311 від 12 березня 2018 року.

У відповідності до п. 22 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08 листопада 2006 року, у разі відмови уповноваженої особи суб'єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб'єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис.

Оскільки водій ОСОБА_3 підписати акт перевірки та надати пояснення про причини порушення відмовився, інспектором було зроблено відповідний запис, факт чого вбачається з акту № 037311 від 12 березня 2018 року.

Враховуючи вищенаведене, суд критично ставиться до тверджень ОСОБА_3 про те, що коли він перевозив пусті піддони на завод в Івано-Франківській області, у нього було перевірено документи, а протокол перевірки та адаптації тахографа у нього ніхто не вимагав і не перевіряв. Про допущення правопорушення його також ніхто не повідомляв, так само як і про складання акту, копії акту та протоколу йому не вручалися.

Відповідно до п. 26 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08 листопада 2006 року, справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб'єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб'єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

З матеріалів справи вбачається, що 26 квітня 2018 року ОСОБА_3 було відправлено запрошення № 299/07.5-05/98-18 на розгляд справи по акту № 037311 від 12 березня 2018 року, про що свідчить повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення.

На розгляд справи 03 травня 2018 року ОСОБА_3 не з'явився, клопотання про перенесення розгляду справи від нього не надходило. На підставі вищенаведеного 08 травня 2018 року начальником Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області було винесено оскаржувану постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1700,00 грн.

Враховуючи встановлені актом № 037311 від 12 березня 2018 року обставини, які підтверджуються обставинами, встановленими під час судового розгляду, суд вважає, що вони в достатній мірі підтверджують факт вчинення позивачем порушення ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 139, 241-246, 255, 257, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) до начальника Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області Слободянюка С.М. (вул. Гойди, 8, м. Ужгород, 88000) про скасування постанови - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені пп. 15.5 п. 15 Розділу VII КАС України).

СуддяД.В. Іванчулинець