Справа № 127/9519/18
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/9519/18

Головуючий у 1-й інстанції: Мультян М.Б.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

07 листопада 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Граб Л.С. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Вербицької Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 липня 2018 року (повний текст якого складено 31 липня 2018 року у м. Вінниці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у квітні 2018 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 418 від 21 липня 1992 року "Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсії за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу" із змінами внесеними 09 серпня 2005 року № 713 "Про внесення змін до п. 7 Порядку призначення та виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації" станом на 01 березня 2017 року йому було відкориговано розмір пенсії з 9713,15 грн. до 12003,53 грн. Однак, відповідачем протиправно обмежено розмір пенсії, що підлягає виплаті до 10740 грн., посилаючись на Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 911-VIII від 24.12.2015.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 17 липня 2018 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці щодо обрахування та осучаснення пенсії ОСОБА_2. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці здійснювати виплату пенсії ОСОБА_2 в розмірі 12003 (дванадцять тисяч три) гривні 53 копійок починаючи з 01 березня 2017 року з урахування раніше виплачених сум. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в сумі 352,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи. Так, після проведення перерахунку з 01 березня 2017 року розмір пенсії позивача склав 12003,53 грн., але оскільки максимальний розмір пенсії не може перевищувати 10740 грн., то відповідачем правомірно обмежено розмір виплати до 10740 грн.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2018 року колегією суддів у складі судді-доповідача, Білою Л.М., суддями Граб Л.С., Гонтаруком В.М. було відкрито провадження у даній справі.

27 вересня 2018 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від позивача, в якому останній вказав на безпідставність доводів апеляційної скарги відповідача та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

На виконання Указу Президента України від 28.09.2018 №296/2018, головою Вінницького апеляційного адміністративного суду прийнято розпорядження № 433 від 29.09.2018 року, відповідно до якого адміністративні справи, що перебували в провадженні Вінницького апеляційного адміністративного суду передано до Сьомого апеляційного адміністративного суду, здійснено повторний автоматизований розподіл невирішених судових справ.

За результатами повторного автоматизованого розподілу згідно порядку ст. 31 КАС України головуючим суддею (суддею-доповідачем) визначено - Білу Л.М., суддів - Граб Л.С., Гонтарука В.М.

В судовому засіданні представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги та просила скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач в судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, ОСОБА_2 перебуває на пенсійному обліку в управлінні Пенсійного фонду України в місті Вінниці з 01.11.1991 та отримує пенсію за вислугою років як працівник льотно-випробного складу цивільної авіації відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 418 від 21 липня 1992 року "Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу" із змінами внесеними 9 серпня 2005 року № 713 "Про внесення зміни до пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації".

З урахуванням зазначеної постанови станом на 01 березня 2017 року ОСОБА_2 було відкориговано розмір пенсії з 9713,15 грн. до 12003,53 грн.

Однак, листом № 362/М-1 від 19 січня 2018 року управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці повідомило позивача, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09 серпня 2005 року № 713 "Про внесення змін до п. 7 Порядку призначення та виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації" з 01 березня 2017 року проведений перерахунок пенсії зазначеній категорії пенсіонерів. Після перерахунку розмір пенсійної виплати не може перевищувати 10740 грн. Відтак, після проведення перерахунку з 01 березня 2017 року розмір пенсії склав 12003,53 грн., але оскільки максимальний розмір пенсії не може перевищувати 10740 грн., то розмір пенсії до виплати становив 10740 грн.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що пенсія ОСОБА_2 була призначена у 1991 році на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення" та з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу" від 21.07.1992 № 418, то застосування відповідачем обмеження граничного розміру пенсії останнього на підставі ст. 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України "№ 911-VII від 24.12.2015, дія положень якого щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються, починаючи з 01 січня 2016 року є неправомірним.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами п. 7 Порядку призначення і виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 року № 418, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 9 серпня 2005 року № 713, у разі зростання середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, щороку з 1 березня (починаючи з 2005 року) заробіток, з якого призначається (перераховується) пенсія відповідно до цього пункту, збільшується на коефіцієнт, який визначається шляхом ділення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки за рік, що передує року, в якому проводиться перерахунок, на середню заробітну плату працівників, зайнятих у галузях економіки, яка враховувалася під час призначення (перерахунку) пенсії. Коли розмір пенсії, обчислений із заробітку, визначеного відповідно до цього пункту, менший ніж розмір пенсії до перерахунку, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Враховуючи дані положення вказаного Порядку, позивачу здійснено перерахунок його пенсії з 1 березня 2017 року.

Однак, відповідно до ч. 3 ст. 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення" максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" № 3668-VI від 08.07.2011 передбачено, що обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Крім того, п. 2 розділом II Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 911-VIII від 24.12.2015 визначено, що дія положень даного Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються, починаючи з 01 січня 2016 року.

За таких обставин, враховуючи те, що пенсія ОСОБА_2 була призначена у 1991 році на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення" та з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу" від 21.07.1992 року № 418, то колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що застосування відповідачем обмеження граничного розміру пенсії позивачу на підставі ст. 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України "№ 911-VII від 24.12.2015 є неправомірним.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 03 жовтня 2018 року по справі № 127/4267/17.

Судова колегія також вважає за необхідне зазначити наступне.

За правовою позицією Європейського Суду з прав людини, право на соціальні виплати є майновим правом, передбаченим статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (рішення у справі "Хонякіна проти Грузії" (Khoniakina v. Georgia), № 17767/08, пункт 72, від 19 червня 2012 року).

Європейський Суд наголошував на тому, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено "справедливий баланс" між загальними інтересами суспільства та обов'язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (рішення у справі "Колишній Король Греції та інші проти Греції" (Former King of Greece and Others v. Greece) [ВП], заява № 25701/94, пп. 79 та 82, ЄСПЛ 2000-XII).

Чинне законодавство України чітко визначає випадки, при виникненні яких у держави виникає право на обмеження права і свобод громадянина, у тому числі і пенсійних виплат.

Відповідно до частини третьої статті 22, статті 64 Конституції України право громадян на соціальний захист, інші соціально-економічні права можуть бути обмежені, у тому числі зупиненням дії законів (їх окремих положень), лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк. Таку правову позицію Конституційний Суд України висловив у Рішенні від 20.03.2002 року №5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій) (пункт 6 мотивувальної частини).

Згідно зі ст. 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються державою і не можуть бути скасовані або обмежені. Звуження змісту прав і свобод особи означає зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або величину (кількість) благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

Таким чином, обмеження відповідачем розміру пенсійної виплати ОСОБА_2 із посиланням на зміни пенсійного законодавства, норми якого на нього не поширюються є неприпустимим.

Щодо посилань органу пенсійного фонду на наявність підстав для залишення позову без розгляду у зв'язку із заявленням позовних вимог поза межами шестимісячного строку, встановленого ч. 2 ст. 122 КАС України, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Положеннями абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 87 Закону України "Про пенсійне забезпечення" суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Враховуючи, що в ході розгляду даної справи підтверджено факт протиправного обмеження розміру пенсії, яка підлягала виплаті позивачу за період з 01 березня 2017 року, то з урахуванням вимог ч. 2 ст. 87 Закону України "Про пенсійне забезпечення" колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача в цій частині як такі, що ґрунтуються на невірному застосуванню норм матеріального та процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, в той час як доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції, а відтак підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 липня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 12 листопада 2018 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Граб Л.С.