Справа № 1540/4588/18
Суддя: Харченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2018-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 1540/4588/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2018 року м.Одеса

У залі судових засідань №29

Одеський окружний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Харченко Ю.В.

При секретарі Савулій В.О.

Розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання протиправним та скасування Рішення від 07.03.2018р. №84, зобов'язання призначити пенсію відповідно до п."б" ст.13 Закону України "Про пенсійне страхування", п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій",-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд визнати протиправним та скасувати Рішення Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області від 07.03.2018р. №84, зобов'язати Ізмаїльське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до п."б" ст.13 Закону України "Про пенсійне страхування", п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій".

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що до пільгового стажу зараховується весь період роботи нежалежно від проведення атестації робочих місць за умовами праці до 21.08.1992р. При цьому, позивач наголошує, що період навчання в Тираспольському технікумі харчової промисловості МВ та ССО МСРР за спеціальністю - холодильно-компресорні машини та обладнання з 01.09.1977р. по 01.03.1981р., період проходження виробничої практики з 03.04.1980р. по 22.08.1980р. в якості машиніста аміачно-холодильного обладнання 2 розряду, період роботи з 25.05.1981р. до 22.10.1981р. слюсарем по ремонту холодильного обладнання цеху безалкогольних напоїв, період проходження служби в лавах Радянської армії з 29.10.1981р. по 02.11.1984р., період роботи з 15.02.1985р. по 25.11.1985р. на посаді машиніста холодильних установок, період роботи з 02.12.1985р. по 02.06.1986р. на посаді формовщика залізобетонних виробів, період роботи з 10.06.1986р. по 21.08.1992р. на посаді машиніста аміачних установок на Ізмаїльському молзаводі, зараховуться до пільгового стажу, який загалом складає 14 років 09 місяців 11днів, та надає відповідачу право на призначення ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах відповідно до ст.13 «Про пенсійне страхування». Також, відповідно до уточнюючої довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №27 від 11.12.2017року, за періоди роботи з 09.06.1986р. по 08.12.1995р., та з 23.01.1996р. по 01.01.1999р., пільговий стаж позивача за професією машиніст аміачних холодильних установ, що передбачена Списком 2 розділі XXXIII, код КП 23200 00-14341, складає 13 років 5 місяців та 8 днів, що є достатнім для призначенні пільгової пенсії. Крім того, позивач зазначає, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний фонд, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі не можуть бути підставою для відмови у призначенні пенсії.

Відповідач - Ізмаїльське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області з позовними вимогами не погоджується, та вважає їх необґрунтованими з підстав, викладених у письмовому відзиві на позовну заяву (вхід.№ЕП/5698/18 від 11.10.2018р., вхід.№30531/18 від 16.10.2018р.), наголошуючи, зокрема, що на підприємствах ЗАТ «Ізмаїльський Молзавод» та ТОВ «Тірас» проведено зустрічну перевірку достовірності та обґрунтованості видачі довідок для призначення пенсії, про що складено Акти №1119 від 25.01.2018р., №896 від 22.01.2018р. та встановлено, що документи про проведення атестації робочих місць, інструкція машиніста холодильних аміачних установок, накази про надання додаткових відпусток та інші документи для підтвердження пільгового стажу роботи позивачем для перевірки не надано. Рішенням Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області №84 від 07.03.2018року відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 у зв'язку з відсутністю пільгового стажу роботи. Зокрема, періоди роботи з 09.06.1986року по 21.08.1992року на підприємстві ЗАТ «Ізмаїльський Молзавод» не зараховано у зв'язку з відсутністю документів, які б підтверджували пільговий характер роботи позивача, періоди роботи з 22.08.1992р. по 08.12.1995р., з 23.01.1996р. по 01.01.1999р. на підприємстві ЗАТ «Ізмаїльський Молзавод» та на підприємстві ТОВ «Тірас» з 01.01.1999р. по 30.07.2004 р. не зараховано до пільгового у зв'язку з відсутністю матеріалів атестації робочих місць.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17.09.2018р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №1540/4588/18 за позовом ОСОБА_1 до Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання протиправним та скасування Рішення від 07.03.2018р. №84, зобов'язання призначити пенсію відповідно до п."б" ст.13 Закону України "Про пенсійне страхування", п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій".

Відповідно до ч.3 ст.194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, а також те, що від позивача - ОСОБА_1, та відповідача - до Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області до суду надійшли клопотання (вхід.№ЕП/6271/18 від 07.11.2018р., вхід.№33512/18 від 06.11.2018р., відповідно) про розгляд справи без їх участі, судом, з урахуванням приписів ч.3 ст.194 КАС України, ухвалено рішення щодо розгляду даної адміністративної справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, та вбачається з матеріалів справи, 12.12.2017р. ОСОБА_1 звернувся до Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області із заявою щодо призначення пенсії відповідно до п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій".

За результатами розгляду вищеозначеної заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії від 12.12.2017р., Ізмаїльським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Одеської області прийнято Рішення №84 від 07.03.2018р. про відмову у призначенні пенсії.

Не погодившись з означеним Рішенням Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області від 07.03.2018р. №84, позивач - ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з даною позовною заявою.

Так, на думку суду, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування Рішення Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області від 07.03.2018р. №84, зобов'язання Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до п."б" ст.13 Закону України "Про пенсійне страхування", п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", є обґрунтованими, правомірними, та такими, що підлягають задоволенню, з урахуванням наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зокрема, як встановлено судом, та вбачається з наявного у матеріалах справи спірного Рішення Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області від 07.03.2018р. №84, відмовляючи ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідачем зазначено, що відповідно до п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п.2 Прикінцевих положень Закону Украни «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком 2 виробництв професій посад і показників затверджених КМУ, і за результатами атестації робочих місць, чоловікам після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 26 років 6 місяців, з них не менше 12 років 6 місяців на пільговій роботі. Згідно наданих документів для призначення пенсії за віком: копії трудової книжки, пільгової довідки №27 від 11.12.2017р., №28 від 11.12.2017р., військового квитка №3491610, архівної довідки №С-193, 194, довідки про з/плату №4622694, копії диплому ДТ №436402, загальний стаж ОСОБА_1 складає 30 років 1 день. Відповідно до Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005р. №383, уточнюючі довідки про характер роботи та умови праці, повинні видаватись на підставі документів, які підтверджують виконання робіт за професією протягом повного робочого дня. При цьому, перевіркою первинних документів встановлено, що документи про проведення атестації робочих місць, інструкція машиніста холодильних аміачних установок, накази про надання додаткових відпусток та інші документи, які підтверджують факт роботи на пільгових умовах для перевірки підприємством не надані. Таким чином, зарахувати до пільгового стажу період роботи з 09.06.1986р. по 21.08.1992р. на підприємстві Ізмаїльський «Молзавод» неможливо у зв'язку з відсутністю документів, які б підтверджували факт пільгової роботи, з 22.08.1992р. по 08.12.1995р., з 23.01.1996р. по 01.01.1999р. на підприємстві Ізмаїльський «Молзавод» та з 01.01.1999р. по 30.07.2004р. на підприємстві ТОВ «Тірас», у зв'язку з відсутністю атестації робочого місця.

Водночас, з означеною позицією Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, викладеною в оскаржуваному Рішенні про відмову у призначенні пенсії №84 від 07.03.2018р., погодитися неможливо, з урахуванням наступного.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-XII (зі змінами та доповненнями) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в'язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Таким чином, із системного аналіду вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що Законом України «Про пенсійне забезпечення» передбачено зарахування періоду роботи на умовах трудового договору на підприємствах незалежно від форм власності та господарювання до загального трудового стажу особи.

Частиною 1 статті 38 Закону України "Про професійно-технічну освіту" визначено, що час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Судом з'ясовано, що у період з 01.09.1977р. по 01.03.1981р. ОСОБА_1 навчався в Тираспольському технікумі харчової промисловості МВ та ССО МСРР за спеціальністю - холодильно-компресорні машини та обладнання, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією Диплому серії ДТ №436402 від 01.03.1981р.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993р. №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Відповідно до наявної у матеріалах справи копії Трудової книжки серії ЛТ-І №0465307 від 18.08.1980р., ОСОБА_1 у період з 03.04.1980р. по 22.08.1980р. проходив виробничу практику в якості машиніста аміачно-холодильного обладнання ІІ розряду.

З матеріалів справи вбачається, що у період з 25.05.1981р. по 22.10.1981р. ОСОБА_1 працював в Кілійському райпо на посаді слюсара з ремонту холодильного обладнання цеху безалкогольних напоїв.

Відповідно до частини 2 статті 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, 22.10.1981р. ОСОБА_1, на підставі п.3 ст.36 Кодекс законів про працю Української РСР, було звільнено з роботи у зв'язку з призовом на військову службу.

З матеріалів справи вбачається, що військову службу в лавах Радянської армії ОСОБА_1 проходив у період з 29.10.1981р. по 02.11.1984р., про що свідчить наявна у матеріалах справи копія військового квитка серії НО №4622694 від 29.10.1981р.

Також, відповідно до наявної у матеріалах справи копії Трудової книжки серії ЛТ-І №0465307 від 18.08.1980р., ОСОБА_1 у період з 15.02.1985р. по 25.11.1985р. працював в холодильному цеху на посаді машиніста холодильних установок; у період з 02.12.1985р. по 02.06.1986р. працював формовщиком залізобетонних виробів; у період з 10.06.1986р. по 21.08.1992р. (до необхідності проведення атестації робочих місць) ОСОБА_1 працював в Ізмаїльському молзаводі на посаді машиніста аміачних установок.

Крім того, відповідно до наявної у матеріалах справи копії Довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 11.12.2017р. №27 ОСОБА_1 працював повний робочий день на Ізмаїльському молзаводі, та за період з 09.06.1986р. по 08.12.1995р., з 23.01.1996р. по 01.01.1999р. виконав роботи по обслуговуваню аміачних холодильних установок за професією, посадою - машиніст аміачних холодильних установок, що передбачена Списком №2.

Відповідно до п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно з Постановою Верховної Ради України від 06.12.1991року №1931-XII «Про порядок введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» до затвердження Кабінетом Міністрів України списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, діють наявні списки.

Згідно з п.3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005року №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992р.

Відповідно до пункту 4.5 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005року №383, якщо атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, судом встановлено, що з урахуванням періоду навчання у професійно-технічному навчальному закладі та військової служби, які також включаються до пільгового стажу роботи, у позивача - ОСОБА_1 достатньо наявного пільгового стажу роботи для призначення пенсії за вислугу років на пільгових умовах.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у Постанові від 27.03.2018р. у справі №569/15943/16-а.

При цьому, судом відхиляються, та не приймаються до уваги посилання відповідача - Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області на неможливість зарахування до пільгового стажу періоди роботи ОСОБА_1 з 22.08.1992р. по 08.12.1995р., з 23.01.1996р. по 01.01.1999р. на підприємстві ЗАТ «Ізмаїльський Молзавод», та з 01.01.1999р. по 30.07.2004 р. на підприємстві ТОВ «Тірас», з огляду на відсутність матеріалів атестації робочих місць, оскільки навіть за відсутності стажу роботи в означених періодах, у позивача - ОСОБА_1 достатньо наявного пільгового стажу роботи для призначення пенсії за вислугу років на пільгових умовах.

Відтак, з урахуванням наведеного, суд дійшов висновку щодо наявності законодавчо передбачених підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування Рішення Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області від 07.03.2018р. №84, зобов'язання Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до п."б" ст.13 Закону України "Про пенсійне страхування", п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій".

Вищевикладене спростовує твердження відповідача, наведені у письмовому відзиві на адміністративний позов.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 правомірні, документально підтверджені, обґрунтовані, базуються на положеннях чинного законодавства, отже підлягають задоволенню повністю.

У зв'язку з тим, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, судові витрати підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області.

Керуючись ст.ст.72-77, 139, ч.9 ст.205, ст.ст.241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання протиправним та скасування Рішення від 07.03.2018р. №84, зобов'язання призначити пенсію відповідно до п."б" ст.13 Закону України "Про пенсійне страхування", п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати Рішення Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області від 07.03.2018р. №84 про відмову у призначенні пенсії.

3. Зобов'язати Ізмаїльське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області (68600, Одеська область, м.Ізмаїл, вул.Кишинівська,46, ) призначити ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) пенсію відповідно до п."б" ст.13 Закону України "Про пенсійне страхування", п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій".

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області (68600, Одеська область, м.Ізмаїл, вул.Кишинівська,46, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати по сплаті судового збору у сумі 704(сімсот чотири)грн. 00коп.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст.293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Харченко Ю.В.

.