Справа № 1840/3743/18
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2018-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2018 р. Справа №1840/3743/18

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Павлічек В.О.,

розглянувши в приміщенні суду в м. Суми в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Конотопського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Конотопського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області (далі по тексту - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправною відмову Конотопського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області у призначенні пенсії ОСОБА_1 за вислугу років;

- зобов'язати Конотопське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області призначити пенсію ОСОБА_1 за вислугу років, а саме з 03.09.2018 року.

Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що 03.09.2018 року позивач звернувся до Конотопського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області із заявою про призначення пенсії за вислугу років, в порядку визначеному пунктом «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». До заяви були надані документи, що підтверджують право на отримання пенсії. Проте, листом № 11132/03-11 від 10.09.2018 Конотопське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області повідомило позивача про відмову в призначенні пенсії за вислугою років у зв'язку з тим, що зазначена в довідці посада не відповідає посаді в Списку професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і мають право на пенсію за вислугу років затвердженого Постановою КМУ від 12.10.1992 р. № 583. Позивач вважає відмову відповідача протиправною оскільки, ним дотримані всі вимоги встановлені законодавством для призначення вказаного виду пенсії.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 08.10.2018 року відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

На виконання зазначеної ухвали представником відповідача подано до суду відзив, в якому заперечує проти позовних вимог та просить відмовити в їх задоволенні, зазначивши, що спеціалістом головного управління Пенсійного фонду України Сумської області була здійснена перевірка достовірності (обгрунтованості) відомостей поданих для призначення (перерахунку) пенсій. В ході перевірки встановлено та відображено в акті перевірки № 1278/04.6-02 від 16.08.2018, що дані щодо займаних посад та періодів роботи ОСОБА_1, зазначених у довідці від 13.07.2018 № 217, підтверджуються наданими для перевірки первинними документами, проте: наказ № 148-Н від 29.05.1987 року для перевірки не надано, а також у Списку професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років зазначена посада слюсаря по ремонту рухомого складу магістральних залізниць, зайнятого на пунктах технічного (технічного і комерційного) обслуговування вагонів станцій позакласних, 1 та 2 класу, що не відповідає посаді зазначеній в довідці про підтвердження наявного пільгового стажу від 13.07.2018 № 217, яка видана виробничим підрозділом «Локомотивним депо Конотоп». Таким чином, управлінням правомірно відмовлено позивачу у призначенні пенсії за вислугу років згідно ст. 55 Закону №1788, адже відсутня необхідна кількість спеціального стажу роботи позивача на посадах, що дають право для призначення даного виду пенсії (а.с. 29-30).

В подальшому позивачем було подано відповідь на відзив, в якому зазначено, що відповідно до Класифікатора професій ДК 003-2005, затвердженим наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 26.12.2005 р. № 375 та Національним класифікатором України «Класифікатор професій», затвердженого наказом Держспоживстандарту України 28.07.2010 № 327, слюсар з огляду та ремонту локомотивів на пунктах технічного обслуговування забезпечує огляд та ремонт локомотивів з метою забезпечення безпеки руху на залізничному транспорті. Щодо тверджень відповідача, що позивачем не надано для перевірки наказ №148-Н ви 29.05.1987 року, то у наданій ОСОБА_1 відмові немає про це жодного слова (а.с.44).

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01.07.1987 року по 16.11.2009 рік, працював в ПАТ Українська залізниця регіональна філія «Південно-західна залізниця» у виробничому підрозділі локомотивного депо станції Конотоп на посаді слюсар з ремонту та огляду локомотивів на пунктах технічного обслуговування.

Даний факт підтверджується копією трудової книжки (а.с. 8), а також довідкою виробничого підрозділу локомотивного депо Конотоп регіональної філії «Південно-західна залізниця» Публічного акціонерного товариства Українська залізниця від 13.07.2018 року № 217 про підтвердження наявного пільгового стажу (а.с. 15).

03.09.2018 року позивач звернувся до Конотопського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області із заявою про призначення пенсії за вислугу років, в порядку визначеному пунктом «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 34).

Рішенням Конотопського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області від 06.09.2018 року № 98 ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років, оскільки надана заявником до заяви про призначення пенсії за вислугу років уточнююча довідка Виробничого підрозділу локомотивне депо Конотоп Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» від 13.07.2018 № 217 не містить підтвердження роботи в якості слюсаря по ремонту рухомого складу магістральних залізниць, зайнятих на пунктах технічного (технічного і комерційного) обслуговування вагонів станцій позакласних, 1 та 2 класу (а.с. 33), про що позивача повідомлено листом від 10.09.2018 року № 11132/03-11 (а.с. 24).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).

Відповідно до пункту 2-1 Розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до п. "а" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих у технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар'єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи, - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі; для жінок - не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності такої книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

Разом з тим, Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р. № 583 затверджено Список професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років.

Відповідно до зазначеного списку право на пенсію за вислугу років мають слюсарі по ремонту рухомого складу магістральних залізниць зайнятих на пунктах технічного (технічного і комерційного) обслуговування вагонів станцій позакласних, 1 та 2 класу.

Згідно до ст. 1 Закону України «Про залізничний транспорт» до залізничного рухомого складу, належать, зокрема вагони всіх видів та локомотиви».

В наказі Міністерства транспорту України від 20.12.1996р. № 411 «Про затвердження правил технічної експлуатації залізниць України» дано тлумачення терміну рухомий склад - це локомотиви, вагони і моторвагонний рухомий склад. В свою чергу локомотиви - це електровози, тепловози, газотурбовози, та паровози; моторвагонний рухомий склад - моторні та причіпні вагони, із яких; формуються моторвагонні поїзди (електропоїзди, дизель-поїзди і автомотриси).

Довідником кваліфікаційних характеристик професій працівників (випуск 66) залізничний транспорт і метрополітен) (чинного на період роботи позивача у локомотивному депо Конотоп), затвердженим наказом Міністерства транспорту України від 17 грудня 1999 року № 601 визначені кваліфікаційні характеристики професії слюсаря з огляду та ремонту локомотивів на пунктах технічного обслуговування.

Класифікатором професій ДК 003-2005 (чинного на період роботи позивача у локомотивному депо Конотоп), затвердженим наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 26.12.2005 р. № 375 було передбачено професію слюсаря з огляду та ремонту локомотивів на пунктах технічного обслуговування.

Національним класифікатором України «Класифікатор професій», розробленого на виконання постанови Кабінету Міністрів України «Про Концепцію побудови національної статистики України та Державну програму переходу на міжнародну систему обліку і статистики» від 04.05.93 № 326, затвердженого наказом Держспоживстандарту України 28.07.2010 №327, передбачена професія «слюсар з огляду та ремонту локомотивів на пунктах технічного обслуговування».

Відповідно до зазначених класифікаторів професій, слюсар з огляду та ремонту локомотивів на пунктах технічного обслуговування забезпечує огляд та ремонт локомотивів з метою забезпечення безпеки руху на залізничному транспорті.

Відповідно до п. 3 Роз'яснення Міністерства соціального забезпечення України від 18.11.1992 № 25 "Про деякі питання призначення пенсій на пільговик умовах та пенсій за вислугу років", відповідно до статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають зазначені в ній категорії працівників згідно з затвердженими КМУ переліками і списками. Якщо в ці переліки і списки включені професії та посади під загальною назвою, то правом на пенсію за вислугу років користуються працівники всіх найменувань по цих професіях та посадах.

З копії трудової книжки НОМЕР_2 суд вбачає, що ОСОБА_1 з 01.07.1987 по 16.11.2009 року працював у локомотивному депо Конотоп на посаді слюсар з ремонту та огляду локомотивів на пунктах технічного обслуговування (а.с. 8).

Разом з тим, відповідно до довідки виробничого підрозділу локомотивного депо Конотоп регіональної філії «Південно-західна залізниця» Публічного акціонерного товариства Українська залізниця від 13.07.2018 року № 217, ОСОБА_1 у період з 01.07.1987 року по 16.11.2009 року працював у локомотивному депо Конотоп повний робочий день на посаді слюсар з ремонту та огляду локомотивів на пунктах технічного обслуговування (а.с. 15). Крім того, в вище зазначеній довідці вказано, що дана посада дає право на пенсію за вислугу років згідно ст. 55 п. "а" Закону України "Про пенсійне забезпечення" та відповідно Списку професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р. № 583.

При цьому у висновку, викладеному в акті від 16.08.2018 року № 1278/04.6-02 перевірки достовірності (обгрунтованості) відомостей поданих для призначення пенсій, яка проводилася Головним управлінням пенсійного фонду України в Сумській області, зазначено, що дані щодо займаних посад та періоди роботи ОСОБА_1, вказані в довідці від 13.07.2018 року № 217, підтверджуються наданими для перевірки первинними документами (а. 37-38).

Крім того, як зазначено у довідках виробничого підрозділу локомотивного депо Конотоп регіональної філії «Південно-західна залізниця» Публічного акціонерного товариства Українська залізниця від 17.09.2018 року № 1541 та 1540, відокремлений підрозділ локомотивне депо Конотоп Державного територіально галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» відноситься до першого класу (а.с. 17, 19).

Відтак суд зазначає, що довідка виробничого підрозділу локомотивного депо Конотоп регіональної філії «Південно-західна залізниця» Публічного акціонерного товариства Українська залізниця від 13.07.2018 року № 217 містить підтвердження роботи позивача на посаді, яка надає право на отримання пенсії за вислугу років згідно п. "а" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Щодо посилання представника відповідача, що під час перевірки достовірності відомостей поданих для призначення пенсії ОСОБА_1 не було надано наказ від 29.05.1987 року № 148-Н, суд зазначає наступне.

За приписами ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З матеріалів справи суд вбачає, що в рішенні Конотопського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області від 06.09.2018 року № 98 взагалі не зазначено ненадання наказу від 29.05.1987 року № 148-Н під час перевірки достовірності відомостей поданих для призначення пенсії ОСОБА_1 як підставу для відмови у призначенні пенсії за віком, а відтак, з урахуванням положень ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України суд не приймає до уваги дане посилання відповідача.

Разом з тим стосовно позовних вимог про визнання протиправною відмову Конотопського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області у призначенні пенсії ОСОБА_1 за вислугу років, суд зазначає, що відмова у призначені пенсії ОСОБА_1 викладена у рішенні Конотопського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області від 06.09.2018 року № 98, а відтак, належним способом захисту прав позивача є саме визнання протиправним та скасування рішення Конотопського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області від 06.09.2018 року № 98.

Щодо позовних вимог про зобов'язання Конотопського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області призначити пенсію ОСОБА_1 за вислугу років, а саме з 03.09.2018 року, суд зазначає наступне.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, відповідні повноваження відповідача з призначення пенсії є дискреційними повноваженнями та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним або адміністративним розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Таким чином, враховуючи вище викладене, позовна вимога про зобов'язання Конотопського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області призначити пенсію ОСОБА_1 за вислугу років, а саме з 03.09.2018 року, з огляду на втручання в дискреційні повноваження відповідача, є такою, що виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягає.

Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Отже, у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, вихід за межі позовних вимог можливий, але повинен бути пов'язаний із захистом саме тих прав, на захист яких поданий позов.

Вказане підтверджується роз'ясненням поняття "виходу за межі позовних вимог", наведеним у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року "Про судове рішення". Так, відповідно до пункту 3 цієї Постанови виходом за межі позовних вимог є вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить та зобов'язати Конотопське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.09.2018 року про призначення пенсії за вислугу років, з урахуванням висновків суду.

Крім того, суд зазначає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи положення вказаних норм, суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Конотопського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області суму судового збору у розмірі 704,80 грн., сплаченого згідно квитанції від 02.10.2018 року № 5359-02-007/С (а.с. 4).

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Конотопського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Конотопського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області (вул. Депутатська, 2, м. Конотоп, Сумська область, 41600, ) від 06.09.2018 року № 98.

Зобов'язати Конотопське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області (вул. Депутатська, 2, м. Конотоп, Сумська область, 41600, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 41602, ІПН НОМЕР_1) від 03.09.2018 року про призначення пенсії за вислугу років, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 41602, ІПН НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Конотопського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області (вул. Депутатська, 2, м. Конотоп, Сумська область, 41600, ) суму судового збору в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 коп.).

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Павлічек