Справа № 0240/3106/18-а
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

06 листопада 2018 р. Справа № 0240/3106/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Жданкіної Наталії Володимирівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Перевертака В.В.,

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача 1: Малик Я.С.,

представника відповідача 2: Козій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 () далі - позивач) з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці (далі - відповідач 1, УПФУ в м. Вінниці), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач 2, ГУ ПФУ у Вінницькій області) про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 19 квітня 2018 року він звернувся до УПФУ в м. Вінниці із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. "б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Рішенням від 03 липня 2018 року №11 Комісією з питань підтвердження пільгового стажу при ГУ ПФУ у Вінницькій області (далі - Комісія) було відмовлено позивачу у підтвердженні періодів роботи з 16.03.1985 по 31.12.1987 та з 08.02.1993 по 20.10.1997 до стажу, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, оскільки в первинних документах відсутні відомості, що ОСОБА_1 виконував роботи по шліфуванні скловиробів вручну. Також, Комісією відмовлено у підтвердженні періодів роботи з 16.01.1984 по 15.03.1985 та з 01.01.1988 по 07.02.1993 як таких, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах, оскільки професії електромонтера по ремонту електрообладнання та верстатника широкого профілю, за якими працював заявник, не відповідають чинним на період роботи особи Спискам.

10 серпня 2018 року УПФУ в м. Вінниці, на підставі рішення Комісії, було прийнято рішення №1580/11-32-3/03 про відмову в призначенні пільгової пенсії за віком, яке мотивоване тим, що позивач не має достатнього пільгового стажу за Списком №2, зокрема зазначено, що у ОСОБА_1 відсутній стаж роботи в шкідливих умовах праці.

Позивач вважає вищезазначені рішення відповідачів протиправними, у зв'язку з чим звернувся з цим позовом до суду.

Ухвалою від 12.09.2018 відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку визначеному ст. 263 КАС України.

25.09.2018 на адресу суду від ГУ ПФУ у Вінницькій області надійшов відзив на позовну заяву (вх. №41645), в якому представник відповідача 2 просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Зокрема вказав, що 03.07.2018 Комісією було розглянуто питання підтвердження стажу роботи позивача, що дають право для призначення пенсії на пільгових умовах (Список№2) відповідно до наступних наданих документів: заяви ОСОБА_1 від 07.06.2018, трудової книжки; Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; архівних довідок від 04.05.2018 № В-24-30631,30633,30636,30638,30639/24-30, від 31.05.2018 № 07-30/2; довідки від 08.05.2018 № 370; наказу від 30.06.1997 № 54.

Враховуючи зазначену в доданих до заяви документах інформацію, керуючись вимогами Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.05 № 383, Комісія прийняла рішення відмовити в підтвердженні ОСОБА_1 періодів роботи з 16.03.1985 по 31.12.1987 та з 08.02.1993 по 20.10.1997, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки в первинних документах відсутні відомості, що заявник виконував роботи по шліфуванні скловиробів вручну та з 16.01.1984 по 15.03.1985 та з 01.01.1988 по 07.02.1993 як таких, що дають право на пенсію на пільгових умовах, оскільки професії електромонтером по ремонту електрообладнання та верстатник широкого профілю, за якими працював заявник, не відповідають чинним на період роботи Спискам.

27.09.2018 на адресу суд надійшов відзив УПФУ в м. Вінниці, в якому представник відповідача 1 також просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Зокрема вказав, що 30.07.2018 ОСОБА_1 звернувся до управління із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. Для призначення пенсії надано лише: військовий квиток, РНОКПП, копію паспорту, трудову книжку, диплом про навчання, довідку про заробіток за період страхового стажу до 01.07.2000, довідку про зміну назви організації, а також рішення Комісії №11 від 03.07.2018.

Під час розгляду поданої позивачем заяви встановлено, що основний період стажу роботи на посадах, що дає право на призначення пільгової пенсії за Списком №2 відпрацьований ОСОБА_1 на Вінницькому заводі ім. 60-річчя Жовтня ВО «Жовтень» (надалі - ВАТ «Вінницький ламповий завод» - архівний витяг від 04.05.2018 №В-24-30631/24-30), діяльність якого відповідно до постанови Господарського суду Вінницької області від 28.09.2010 припинено у зв'язку з визнанням банкрутом, дата реєстрації припинення зазначеної юридичної особи - 13.10.2010.

Відповідно до Порядку №18-1, у разі ліквідації підприємства без визначення правонаступника, підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Так, рішенням Комісії від 03 липня 2018 року №11 позивачу було відмовлено у підтвердженні періодів роботи з 16.03.1985 по 31.12.1987 та з 08.02.1993 по 20.10.1997 з 16.01.1984 по 15.03.1985 та з 01.01.1988 по 07.02.1993, як таких, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах.

З огляду на висновки Комісії наведені у зазначеному рішенні, в УПФУ в м. Вінниці були відсутні правові підстави зарахувати ОСОБА_1 вказані періоди роботи до пільгового стажу. У зв'язку з цим, враховуючи відсутність у позивача пільгового стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, 10.08.2018 Управлінням прийнято правомірне та обґрунтоване рішення 86 про відмову в призначенні пенсії. Загальний стаж для призначення пенсії позивача склав 35 років 10 місяців 25 днів, будь-якого пільгового стажу не підтверджено.

Крім того, в поданому до суду відзиві представник УПФУ в м. Вінниці клопотав розгляд даної справи проводити в судовому засіданні.

Зважаючи на подане представником відповідача 1 клопотання, а також повідомлені у відзивах на позовну заяву обставини, що потребують додаткового з'ясування, судом 16.10.2018 постановлено ухвалу. якою вирішено подальший розгляд справи проводити в судовому засіданні з викликом сторін.

Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини, що викладенні у відзиві на позовну заяву.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні також заперечила щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини, що викладенні у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив (вх. № 46024 від 17.10.2018).

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, доводи представника відповідача 1 та представника відповідача 2, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що згідно записів трудової книжки, ОСОБА_1 з 16.01.1984 прийнятий в цех скляного виробництва Вінницького заводу ім. 60 річчя Жовтня ВО «Жовтень» електромонтером по ремонту електрообладнання 2 розряду, з 16.03.1985 переведений шліфувальником скла 3 розряду, з 01.01.1988 встановлено професія верстатник широкого профілю 3 розряду, з 15.07.1988 переведений верстатником широкого профілю 4 розряду, з 01.02.1990 присвоєна суміжна професія фрезерувальника 2 розряду, з 03.06.1993 переведений шліфувальником скла 5 розряду, з 20.10.1997 звільнений з роботи.

Загальний трудовий стаж складає 35 років 10 місяців 25 днів.

Згідно архівної довідки від 31.05.2018 року №07-30/2 та архівного витягу від 04.05.2018 року №В-24-30631/24-30 ВАТ «Вінницький ламповий завод» правонаступник виробничого об'єднання «Жовтень», в складі якого знаходився Вінницький завод ім. 60 річчя Жовтня. Згідно постанови Господарського суду Вінницької області від 28 червня 2008 року ВАТ «Вінницький ламповий завод» визнано банкрутом. Наявний в матеріалах справи Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань засвідчує припинення 13.10.2010 державної реєстрації ВАТ «Вінницький ламповий завод» за судовим рішенням.

30.07.2018 позивач звернувся до УПФУ в м. Вінниці з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2, згідно п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». До заяви позивачем було додано наступні документи: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру; документ про місце проживання особи; паспорт; трудову книжку; військовий квиток; диплом про навчання, довідку про заробіток за період страхового стажу до 01.07.2000, довідку про зміну назви організації, а також рішення Комісії №11 від 03.07.2018.

Зокрема, рішенням Комісії від 03 липня 2018 року №11 було відмовлено позивачу у підтвердженні періодів роботи з 16.03.1985 по 31.12.1987 та з 08.02.1993 по 20.10.1997 до стажу, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до п.2 ч.2 статті 114 Закону №1058-ІV, оскільки в первинних документах відсутні відомості, що ОСОБА_1 виконував роботи по шліфуванні скловиробів вручну. Також Комісією відмовлено у підтвердженні періодів роботи з 16.01.1984 по 15.03.1985 та з 01.01.1988 по 07.02.1993 як таких, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах, оскільки професії електромонтера по ремонту електрообладнання та верстатника широкого профілю, за якими працював заявник, не відповідають чинним на період роботи особи Спискам.

На підставі рішення Комісії від 03 липня 2018 року №11, УПФУ в м. Вінниці було прийнято рішення від 10 серпня 2018 року за №1580/11-32-3/04 про відмову позивачу в призначенні пільгової пенсії за віком, яке мотивоване тим, що останній не має достатнього пільгового стажу за Списком №2, зокрема зазначено, що у ОСОБА_1 відсутній стаж роботи в шкідливих умовах праці.

Не погоджуючись з викладеною у рішенні Комісії від 03 липня 2018 року №11 та рішенні УПФУ в м. Вінниці від 10 серпня 2018 року за №1580/11-32-3/04 позицією суб'єктів владних повноважень та вказуючи, що правомірно претендує на пільгову пенсію на підставі пункту "в" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", позивач звернувся з цим позовом до суду, в якому просив:

- визнати протиправним рішення Комісії №3760/09-46/02 від 06.07.2018 та рішення УПФУ в м. Вінниці від 10.08.2018 року №1580/11-32-3/04 у відмові в підтвердженні періодів роботи ОСОБА_1 з 16.01.1984 по 15.03.1985, з 16.03.1985 по 31.12.1987, з 01.01.1988 по 07.02.1993 та з 08.02.1993 по 29.10.1997.

- зобов'язати Комісію та УПФУ в м. Вінниці зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи з 16.01.1984 по 15.03.1985, з 16.03.1985 по 31.12.1987, з 01.01.1988 по 07.02.1993 та з 08.02.1993 по 29.10.1997.

- зобов'язати УПФУ в м. Вінниці призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2 згідно п.б ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з моменту виникнення права.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд керується та виходить з наступного.

У відповідності до вимог ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до частини 1 статті 48 Кодексу Законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою КМУ № 637 від 12 серпня 1993 року визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі Списками №1 та №2 деталізоване у Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок №383).

Пунктом 3 Порядку №383, встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Списки №1 та №2 затверджені постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 застосовуються до пільгової роботи до 31.12.1991, якщо пільгова робота продовжується після 01.01.1992 (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11.03.1994, - застосовуються Списки № 1,2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991, якщо пільгова робота продовжується після 11.03.1994 (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16.01.2003 - застосовуються Списки № 1,2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994.

Розділом XIX «Загальні професії» Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на державну пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956, посада шліфувальник та електромонтером по ремонту електрообладнання, на якій працював позивач у спірний період, віднесена до робіт з шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2.

Розділом XVIII «Загальні професії» Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991, передбачалася посада передбачалися шліфувальник скловиробів та електромонтер по ремонту електрообладнання

Постановою Кабінету Міністрів №162 від 11.03.1994 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» затверджено Список № 2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в якому у розділі XVIII «Загальні професії» передбачені посади шліфувальник скловиробів та електромонтер по ремонту електрообладнання

Так, згідно трудової книжки ОСОБА_1 останній працював в періоди з 16.01.1984 по 15.03.1985 в цеху скляного виробництва електромонтером по ремонту електрообладнання; з 16.03.1985 по 31.12.1987 працював шліфувальником скла третього розряду; з 01.01.1988, в зв'язку з веденням ЄТКС (єдиний тарифний кваліфікаційний довідник професій - спеціальний документ який містить перелік посад з кваліфікаційними вимогами, який використовувався для визначення кваліфікації працівника, присвоєння розряду та проведення атестації робочого місця) змінено назву посади шліфувальника на посаду верстатником широкого профілю по третьому розряду, за якою позивач пропрацював до 07.02.1993.

З приводу зміни назви посади шліфувальник скла третього розряду, яку обіймав позивач до 01.01.1988, на верстатником широкого профілю по третьому розряду суд зазначає, що відповідно до характеристики та кваліфікаційних вимог даної посади згідно ЄТКС верстатник широкого профілю по третьому розряду - виконує роботи по механічній обробці поверхні виробів шліфування, полірування, гранування і гравірування. Шліфуванням називається процес зняття шару скла абразивним інструментом (шліфувальним кругом). Шліфуванню піддають поверхні плоскі і іншої форми. Мета шліфування - по-перше, забезпечити правильну геометричну форму виробу і надати йому точні розміри, по-друге, підготувати поверхню виробу до подальшій механічній обробці - поліруванню. Хоча запис в трудовій книжці дослівно не відповідає назві посади згідно списків які діяли на той час, але перелік посадових обов'язків підтверджується ЄТКС. Сам технологічний процес шліфування скла доводить ті обставини що дана робота шліфування скла виконується вручну.

Щодо періоду роботи позивача з 03.06.1993 по 20.10.1997 за посадою шліфувальник скла по п'ятому розряду, то даний факт підтверджується архівною довідкою Вінницької міської ради від 04.05.2018 №В-24-30633/24-30.

Таким чином, згідно з записів трудової книжки ОСОБА_1 та архівної довідки від 04.05.2018 №В-24-30633/24-30 позивач з 16.01.1984 по 20.10.1997 пропрацював в цеху скляного виробництва на посадах з шкідливими умовами праці. При цьому судом встановлено, що у вище окреслений період неодноразово змінювалась назва посад, яку обіймав позивач, разом з тим умови праці залишались однаковими та фактично не зазнали змін.

Слід зазначити, що факт роботи позивача в цеху скляного виробництва на посадах з шкідливими умовами праці знайшло своє підтвердження й іншими матеріалами справи, зокрема доданими до позовної заяви світлинами з газети Промінь за 14 та 28 березня 1990 року (а.с. 20, 21).

Також, суд звертає увагу відповідачів на те, що відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Наведене в повній мірі узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі "Ковач проти України" від 7 лютого 2008 року, п.59 рішення у справі "Мельниченко проти України" від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі "Чуйкіна проти України" від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі "Швидка проти України" від 30 жовтня 2014 року тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав. Таким чином інформація, яка міститься в копії трудової книжки про пільговий стаж позивача є достатньою для його врахування при призначення пільгової пенсії позивачу.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Отже, позивач опинився в ситуації, що позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до ч. 3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, пункту 4 частини 1 Європейської Соціальної хартії та частини 3 статті 46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для не зарахування періодів роботи позивача з 16.03.1985 по 31.12.1987 та з 08.02.1993 по 20.10.1997 з 16.01.1984 по 15.03.1985 та з 01.01.1988 по 07.02.1993 до стажу, який дає права на призначення пенсію за віком на пільгових умовах, а тому рішення Комісії від 03.07.2018 за №11, яким позивачу було відмовлено у підтвердженні вказаних періодів роботи є протиправним та підлягає скасуванню.

Також, оскільки саме наведені у рішенні Комісії від 03.07.2018 за №11 висновки слугували підставою для прийняття УПФУ в м. Вінниці рішення від 10 серпня 2018 року за №1580/11-32-3/03 про відмову в призначенні пільгової пенсії за віком, останнє також підлягає скасуванню.

Разом з тим, судом встановлено, що з врахуванням спірних періодів, пільговий стаж роботи позивача становить понад 12 років 6 місяців. А відтак, суд вважає, що у ОСОБА_1 достатній пільговий стаж, який необхідний для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

З огляду на викладене, для належного захисту порушеного конституційного права позивача на соціальний захист, суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача призначити та здійснювати виплату ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 згідно п. б ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" із зарахуванням у повному обсязі до пільгового стажу періоду роботи з 16.01.1984 по 15.03.1985, з 16.03.1985 по 31.12.1987, з 01.01.1988 по 07.02.1993 та з 08.02.1993 по 29.10.1997.

При цьому, формуючи резолютивну частину рішення суд враховує, що в прохальній частині позовної заяви позивач просив суд, окрім іншого, визнати протиправним рішення Комісії №3760/09-46/02 від 06.07.2018, яким ОСОБА_5 було відмовлено у підтвердженні періодів роботи з 16.01.1984 у по 20.10.1997 до стажу, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення.

Разом з тим, як було встановлено під час розгляду справи, Комісія відмовила ОСОБА_5 у підтвердженні відповідних періодів роботи рішенням від 03.07.2018 за №11, а відтак саме воно є протиправним та підлягає скасуванню. В той же час, реквізити рішення Комісі зазначені позивачем у прохальній частині позову відповідають реквізитам супровідного листа, яким ГУ ПФУ у Вінницькій області фактично доведено до відома позивача та УПФУ в м. Вінниці зміст прийнятого 03.07.2018 рішення за № 11.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому в силу ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За сукупністю наведених обставин суд дійшов висновку, що заявлений адміністративний позов належить задовольнити частково.

Питання розподілу судових витрат підлягає вирішенню в порядку ч. 3 ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області №11 від 03.07.2018 про відмову в підтвердженні періодів роботи ОСОБА_1 з 16.01.1984 по 15.03.1985, з 16.03.1985 по 31.12.1987, з 01.01.1988 по 07.02.1993 та з 08.02.1993 по 20.10.1997.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці від 10.08.2018 №1580/11-32-3/04 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці призначити ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 згідно п. б ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" із зарахуванням у повному обсязі до пільгового стажу періоду роботи з 16.01.1984 по 15.03.1985, з 16.03.1985 по 31.12.1987, з 01.01.1988 по 07.02.1993 та з 08.02.1993 по 29.10.1997, з урахуванням висновків суду в даній адміністративній справі.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Управління Пенсійного Фонду України у м. Вінниці, на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідент. код НОМЕР_1)

Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036, )

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036, )

Повний текст рішення виготовлено та підписано: 12.11.2018

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна