Справа № 234/19713/17
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2018-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року справа №234/19713/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Геращенка І.В., суддів: Арабей Т.Г., Міронової Г.М.,

розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 4 липня 2018 року у справі № 234/19713/17 (головуючий І інстанції Тарасенко І.М., повний текст рішення складений у м. Слов'янську Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області в особі начальника управління Укртрансбезпеки у Донецькій області Талали Сергія Миколайовича, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області в особі начальника управління Укртрансбезпеки у Донецькій області Талали Сергія Миколайовича (далі - відповідач 1) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 035082 від 05.12.2017 року в сумі 1700 грн. (а.с. 12а-13).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11.06.2018 року залучено до участі у справі в якості другого відповідача Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - відповідач 2) (а.с. 76).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 4 липня 2018 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 (а.с. 84-86).

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позов через порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність рішення обставинам справи (а.с. 92-95).

В обгрунтування доводів посилався на протиправність спірної постанови, оскільки вважає, що ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» не передбачено пред'явлення щоденного реєстраційного листа режиму праці та відпочинку водія. При перевірці посадовими особами Укртрансбезпеки у Донецькій області вимагався протокол перевірки та адаптації тахографа, який був відсутній; питання наявності іншого засобу контролю робочого часу і часу відпочинку у вигляді індивідуальної контрольної книжки водія не ставилося, у зв'язку з чим водієм не надавалася. Крім того, в спірній постанові не зазначено повністю посаду особи, яка її прийняла; не зазначені обставини правопорушення та відсутні роз'яснення прав особи, яка притягається до відповідальності, встановлені КУпАП.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені наступні обставини справи.

На підставі наказу Державної служби України з безпеки на транспорті № 1060 від 02.11.2017 року, графіка проведення рейдових перевірок Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області за період з 06.11.2017 року по 12.11.2017 року, направлення на перевірку № 015938 від 07.11.2017 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області на а/д М-03 Київ-Харків-Довжанський, проведена перевірка транспортного засобу марки VOLVO, державний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2, за результатами якої складений акт № 017870 від 07.11.2017 року (а.с. 41-44).

Згідно акту, 7 листопада 2017 року о 14 год. 15 хв. перевіркою виявлено порушення: під час надання послуг з перевезення вантажу згідно ТТН № 2305364 від 07.11.2017 року, перевізник не забезпечив наявності у водія транспортного засобу щоденного реєстраційного листа режиму праці та відпочинку водія (тахошайба) за 07.11.2017 року, чим порушено ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яку встановлено ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» - надання послуг з перевезення вантажу без оформлених документів, перелік яких визначено ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: щоденний лист режиму праці та відпочинку водія (тахошайба) за 07.11.2017 року (а.с. 37).

Водій транспортного засобу ОСОБА_4 з актом ознайомився, від пояснення та підпису відмовився.

05.12.2017 року Управлінням Укртрансбезпеки у Донецькій області прийнято постанову про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу № 035082 у зв'язку з порушенням ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» до ОСОБА_1 застосовано штраф в сумі 1700 грн. (а.с. 39).

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи.

Спірним у справі є протиправність прийняття відповідачем 1 постанови про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу № 035082 від 05.12.2017 року.

За змістом ст. 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 року № 2344-ІІІ (далі - Закон № 2344) автомобільний перевізник повинен, зокрема: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства.

Згідно ст. 48 Закону № 2344 автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов'язковими документами також є:

для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг;

для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.

Таким чином, перелік документів, які автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, не є вичерпним.

Відповідно до п.1 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 року № 1567 (далі - Порядок № 1567), цей Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб'єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3 (абз. 1 п. 21 Порядку № 1567).

Справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб'єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб'єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення (абз. 1 п. 25 Порядку № 1567).

Відповідно до п. 27 Порядку № 1567 у разі неявки уповноваженої особи суб'єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

За змістом п. 6.1 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 07.06.2010 року № 340 (далі - Положення № 340) автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Відповідно до п. 6.3 Положення № 340 водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).

За приписами п. 1.4 Розділу І Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженою наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 24.06.2010 року № 385 (далі - Інструкція № 385), тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.

Відповідно до п. 3.3 Інструкції № 385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв); у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Матеріалами справи встановлено, що транспортний засіб Vоlvo, державний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1 на праві власності, обладнаний тахографом, що підтверджується протоколом перевірки та адаптації тахографа від 05.08.2017 року.

Суд апеляційної інстанції зазначає, оскільки транспортний засіб позивача обладнаний тахографом, застосування тахокарти (щоденного листа режиму праці і відпочинку водія) під час його використання є обов'язковим.

Щодо посилання позивача на наявність у водія під час перевірки індивідуальної контрольної книжки водія, суд зазначає що відповідно до п. 6.3 Положення № 340 її ведення є обов'язковим лише за відсутності у транспортному засобі тахографа.

Відповідно до протоколу перевірки та адаптації тахографа вантажний автомобіль позивача марки VOLVO, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 був обладнаний діючим та повіреним аналоговим тахографом, який придатний до експлуатації.

Отже, використання тахокарти відповідно до вимог вищевказаної інструкції здійснюється за умови обладнання транспортного засобу виключно аналоговим тахографом, в даному випадку відповідачем не дотримано вимог вищезазначеної інструкції. За приписами абз. 1, 3 ч. 1 ст. 60 Закону №2344 за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу вищевказаних положень законів та підзаконних нормативно-правових актів України вбачається, що для водіїв вантажних автомобілів з повною масою понад 3,5 тони обов'язковими є: документ, що підтверджує ведення обліку робочого часу водія - протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу та заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР.

Відповідно до п. 7.1 Положення № 340 перевірка додержання режиму праці та відпочинку водія здійснюється Державною службою України з безпеки на транспорті з дотриманням вимог Порядку № 1567.

Статтею 49 Закону № 2344-ІІІ передбачено, що водій транспортного засобу при перевезенні вантажу у внутрішньому сполученні зобов'язаний, зокрема, мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень; дотримуватися визначеного режиму праці та відпочинку.

Отже, враховуючи наявність у відповідача підстав для здійснення перевірки, беручи до уваги, що позивач в даному випадку виступає саме як перевізник, який здійснював 07.11.2017 року перевезення вантажів автомобілем з повною масою понад 3,5 тони, тому обов'язковим документом для останнього, в даному випадку, є тахокарта водія за 07.11.2017 року, а встановлення контролюючим органом її відсутності під час здійснення вантажних перевезень - є правовою підставою для застосування відповідного адміністративно-господарського штрафу. Таким чином, спірна постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу № 035082 від 05.12.2017 року в сумі 1700 грн. прийнята відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Суд апеляційної інстанції залишає поза увагою посилання позивача на відсутність в спірній постанові роз'яснення прав особи, яка притягається до відповідальності, встановлені КУпАП, оскільки спірною постановою позивача притягнуто до відповідальності за порушення вимог Закону України «Про автомобільний транспорт», а не КУпАП.

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 4 липня 2018 року у справі № 234/19713/17 за позовом ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області в особі начальника управління Укртрансбезпеки у Донецькій області Талали Сергія Миколайовича, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 14 листопада 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: Т.Г. Арабей

Г.М. Міронова