Справа № 826/10552/18
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2018-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Кучми А.Ю. Чаку Є.В. Борейка Д.Е.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій, скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просив суд:

- визнати дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Кеди М. В. щодо винесення 14.05.2014 року постанови №34136442 про стягнення з ОСОБА_5 виконавчого збору в розмірі 8 369 172,25 грн. протиправними;

- скасувати постанову №34136442 від 14.05.2014 року про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_5 в розмірі 8 369 172,25 грн., винесену старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Кедою М.В.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 вересня 2018 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Визнано протиправними дії Державної виконавчої служби України в особі старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Кеди Михайла Валентиновича щодо винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 14.05.2014 року у виконавчому провадженні №34136442.

Визнано протиправною та скасовано постанову Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про стягнення з боржника виконавчого збору від 14.05.2014 року у виконавчому провадженні №34136442.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт посилається на те, що Закон визначає, що виконавчий збір стягується державним виконавцем саме у розмірі 10% від суми та не містить конкретних вказівок, що виконавчий збір стягується з фактично стягнутої державним виконавцем з боржника суми боргу або попередньої оцінки об'єкта нерухомого майна. Також, зазначає, що позивачем пропущено строк на оскарження постанови від 14.05.2014 року ВП 34136442.

06 листопада 2018 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від ОСОБА_5 надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06 червня 2012 року по справі № 2610/600/2012 позов Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_5, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Лоджистік Сервіс» про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено.

В рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Лоджистік Сервіс» перед Публічним акціонерним товариством «Банк Форум» за Генеральним кредитним договором №63/06/00-KL від 30 березня 2006 року в сумі 83 691 722 гривень 51 копійки звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 30 січня 2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колєсник С.А., зареєстрованим в реєстрі за №305, а саме: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_5 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю.В. 16 травня 2001 року за р.№7154, та зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 18 травня 2001 року за реєстровим номером 39058, шляхом продажу квартири на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», визначивши, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Так, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Вовченком О.В. за результатами розгляду заяви стягувача про примусове виконання виконавчого листа №2610/600/2012, виданого 23.08.2012 року Шевченківським районним судом м. Києва, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 05.09.2012 року (ВП №34136442). У вказаній постанові боржнику встановлено строк до семи днів з моменту винесення (отримання) цієї постанови для самостійного виконання рішення.

У межах виконавчого провадження №34136442 здійснювались виходи за адресою квартири, що підлягає продажу на прилюдних торгах, що підтверджується копіями актів державного виконавця від 27.02.2013 р., від 15.08.2013 р., від 30.01.2014 р., від 15.12.2014 р., від 15.06.2016 р., від 20.07.2016 р., згідно з якими доступу до вказаної квартири надано не було.

Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.05.2014 р. (ВП №34136442) накладено арешт на АДРЕСА_1, що належить боржнику - ОСОБА_5, - у межах суми звернення стягнення та заборонено здійснювати відчуження майна боржника у межах суми боргу.

Оскаржуваною постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Кеди Михайла Валентиновича про стягнення з боржника виконавчого збору від 14.05.2014 р. (ВП №34136442) постановлено стягнути з боржника - ОСОБА_5, - виконавчий збір у розмірі 8 369 172,25 грн.

З огляду на не допуск державного виконавця для проведення опису та арешту квартири, він двічі звертався до Шевченківського районного суду міста Києва з поданням про примусове входження до житла боржника від 19.11.2014 року та від 04.10.2016 року.

Постановою про опис та арешт майна боржника від 16.01.2018 р. (ВП №34136442) описано та накладено арешт на майно, а саме: на шестикімнатну АДРЕСА_1, загальною площею 241,20 кв.м., житловою площею 159,90 кв.м., та складається зі сходів 6,9 кв.м., кухні 24,3 кв.м., житлової кімнати 44,8 кв.м., житлової кімнати 18,8 кв.м., житлової кімнати 15,2 кв.м., вбиральні 3,0 кв.м., коридора 1,9 кв.м., сан.вузла 9,5 кв.м., кладової 2,3 кв.м., сан.вузла 7,6 кв.м., житлової кімнати 22,6 кв.м., житлової кімнати 25,1 кв.м., житлової кімнати 33,4 кв.м., холу 15,0 кв.м., гардеробу 9,0 кв.м., що належить боржнику.

Постановою про призначення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 19.01.2018 р. (ВП №34136442) постановлено призначити суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання Товариство з обмеженою відповідальністю «Експерт нерухомості-2015» в особі директора ОСОБА_10, який має сертифікат, виданий Фондом державного майна України від 03.02.2016 за №55/16 (строк дії до 03.02.2019 р.) у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №2610/600/2012, виданого 23.08.2012 р. Шевченківським районним судом м. Києва, а також постановлено суб'єкту оціночної діяльності - суб'єкту господарювання Товариству з обмеженою відповідальністю «Експерт нерухомості-2015» в особі директора ОСОБА_10 надати звіт з питань визначення вартості майна боржника, що описано та арештовано постановою від 16.01.2018 р. №34136442.

Разом з тим, постановою про повернення виконавчого документа стягувачу від 29.03.2018 р., з огляду на заяву стягувача від 21.02.2018 р. №710/2 в особі Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» Шевченко О.В. щодо повернення виконавчого документа без подальшого виконання, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», постановлено повернути виконавчий лист №2610/600/2012, виданий 23.08.2012 року Шевченківським районним судом м. Києва, стягувачу.

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача та не погоджуючись із вищевказаною постановою, звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне .

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент винесення спірної постанови), який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент винесення спірної постанови) передбачено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.5 наведеного Закону, державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Ст. 25 даного Закону передбачається загальний порядок виконання рішення.

Так, згідно ч.2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Частинами 1, 7 статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено наступне.

У разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, підставою для стягнення з боржника виконавчого збору є ненадання ним документального підтвердження виконання (невиконання) рішення у строк, встановлений Законом, для добровільного виконання рішення. При цьому, обставини вчинення чи не вчинення державним виконавцем дій з примусового виконання рішення до уваги не приймаються, оскільки Закон України "Про виконавче провадження", зокрема ч.2 ст.25 та ст.28 не пов'язує вказаного із стягненням з боржника виконавчого збору.

Так, як вбачається з матеріалів справи, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06.06.2012 року № 2610/600/2012 не виконано.

Як повідомив апелянт, 21.02.2018 року до відділу примусового виконання рішень надійшла заява стягувача № 710/2 в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» - Шевченко О.В. щодо повернення виконавчого документу без подальшого виконання, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку із чим, 29.03.2018 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р., № 1404-VIII, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Однак, як зазначалося, виконавчий збір, що підлягає стягненню за примусове виконання рішення майнового характеру, становить 10 відсотків від суми, що підлягає стягненню, або від вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Так, виконавчий лист №2610/600/2012, виданий 23.08.2012 р. Шевченківським районним судом м. Києва, видано на погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Лоджистік Сервіс» перед Публічним акціонерним товариством «Банк Форум» за Генеральним кредитним договором №63/06/00-KL від 30.03.2006 у сумі 83 691 722,51 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки - АДРЕСА_1 яка належить ОСОБА_5 на праві власності.

Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що 10 відсотків виконавчого збору має обраховуватись з вартості майна боржника (вказаної квартири), а не заборгованості третьої особи (Товариства з обмеженою відповідальністю «Лоджистік Сервіс») за кредитним договором, з розміру якої і було обраховано спірний розмір виконавчого збору.

Згідно виконавчого листа №2610/600/2012, виданого 23.08.2012 р.Шевченківським районним судом м. Києва, продаж квартири на прилюдних торгах здійснюється у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», визначивши, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Крім цього, згідно ст. 11 Закону України про іпотеку», майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

За таких обставин, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем оскаржуваною постановою передчасно, без попередньої оцінки об'єкта нерухомого майна, яке підлягало передачі стягувачу, здійснено обрахунок розміру виконавчого збору.

Доводи апелянта про те, що судовим рішенням, яке перебувало на примусовому виконанні встановлено погашення заборгованості, а не передача майна стягувачу є помилковими та спростовуються матеріалами справи.

Як зазначалося, боржником основного зобов'язання є ТОВ «Лоджистік сервіс», а не позивач, який є лише майновим поручителем. Отже, виконавчий збір повинен бути стягнений у розмірі 10% від вартості майна - предмета іпотеки.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправність дій Державної виконавчої служби України в особі старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Кеди Михайла Валентиновича щодо винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 14.05.2014 р. у виконавчому провадженні №34136442 та наявність правових підстав для скасування постанови Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про стягнення з боржника виконавчого збору від 14.05.2014 р. у виконавчому провадженні №34136442.

Щодо доводів апелянта про те, що позивачем пропущено строк на оскарження постанови від 14.05.2014 року ВП 34136442, колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять доказів направлення позивачу копії оскаржуваної постанови та отримання її позивачем раніше, ніж він дізнався про порушення своїх прав.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_5 та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 243, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Судді Вівдиченко Т.Р. Кучма А.Ю. Чаку Є.В.