Справа № 120/3903/18-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2018-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

05 листопада 2018 р. Справа № 120/3903/18-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Дончик Віталій Володимирович, розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов'язання вчинити дії

в с т а н о в и в :

31.10.2018 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов'язання вчинити дії.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими матеріалами, вважаю, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік", зокрема ст. 7 визначено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2018 року для працездатних осіб у розмірі 1762,00 гривень.

Так, п. 2 ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру ставка судового збору для фізичної особи становить 0,4 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Представником позивачів до позовної заяви додано клопотання про про зменшення сплати судового збору, мотивоване тим, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є малолітнім , а тому не має особистого заробітку та перебуває на утриманні своїх батьків. Крім того вказав, що позивачка ОСОБА_2 звільнилась із займаної посади, в звязку з чим не отримує доходів, що погіршує її становище та можливість звернення до суду з метою захисту прав та законних інтересів. При цьому посилаючись на практику Європейського суду з прав людини та положення Конвенції про захист прав і основоположних свобод, просив зменшити розмір сплати судового збору позивачам.

Визначаючись щодо заявленного клопотання представника позивача, суд зазначає наступне.

Згідно поданої позовної заяви, позовні вимоги заявлені ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 мають характер немайнового спору.

Разом з тим, згідно з ч. 7 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" у разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

Як видно із позовної заяви, позов подано трьома позивачами до одного відповідача, при цьому заявлені позовні вимоги мають немайновий характер.

При цьому судом з'ясовано, що позивач ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, є малолітньою особою. Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_1, його батько ОСОБА_1, мати ОСОБА_2.

Відповідно до ч.1 ст. 56 КАС України, права, свободи та інтереси малолітніх та неповнолітніх осіб, які не досягли віку, з якого настає адміністративна процесуальна дієздатність, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді їхні законні представники - батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.

Таким чином, законними представниками ОСОБА_3 є його батьки ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які звернулися до суду щодо захисту його прав та інтересів.

Пунктом 7 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено пільги щодо сплати судового збору, а саме від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб.

З огляду на викладене, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, повинні сплатити судовий збір лише за їхніми особистими позовними вимогами окремими платіжними документами, в розмірі 0,4 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (704,80 грн).

Стосовно доводів заявника щодо того, що позивачка ОСОБА_2 звільнилась із займаної посади, в зв'язку з чим не отримує доходів, що погіршує її становище та можливість звернення до суду з метою захисту прав та законних інтересів, суд зазначає наступне.

Частиною 1ст. 133 КАС України визначено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», суд може зменшити розмір судового збору або звільни від його сплати на підставі, зазначеній в ч. 1ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Заявник вказує, що позивачка ОСОБА_2 звільнилась із займаної посади, в зв'язку з чим не отримує доходів, проте вказані факти самі по собі не свідчать про її важке майнове становище, не свідчать також, що позивачка не має інших джерел для існування та забезпечення своїх потреб, зокрема, для сплати судового збору.

Судом враховується, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 19.06.2001 року по справі «Креуз проти Польщі» зазначив, що вимога сплати зборів судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції.

З огляду на наведене, та зважаючи на те, що звільнення (зменшення) від сплати судового збору є правом, а не обов'язком суду, суд приходить до висновку про відсутність підстав для звільнення позивачки ОСОБА_2 від сплати судового збору або зменшення розміру його сплати.

Таким чином, клопотання представника позивачів про зменшення сплати судового збору належить задовольнити частково.

На підставі викладеного, в порушення ч. 3 ст. 161 КАС України, до матеріалів позовної заяви доказів щодо сплати судового збору за даний позов позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у встановленому законом розмірі, не додано.

За правилами, визначеними частиною 1 статті 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене вважаю, що дану заяву необхідно залишити без руху, надавши особі, яка її подала, строк для усунення недоліків, шляхом надання суду доказів сплати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судового збору в розмірі 704,80 грн. кожним.

Керуючись ст. 169 КАС України, -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов'язання вчинити дії залишити без руху.

Клопотання представника позивачів про зменшення сплати судового збору задовольнити частково.

Надати позивачам 10-денний строк, з дня вручення копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви, шляхом:

1.Надання суду доказів сплати судового збору ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в розмірі 704,80 грн. кожним.

Копію ухвали надіслати позивачам.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ч. 3 ст. 293 КАС України, заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Дончик Віталій Володимирович