Справа № 804/4524/18
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2018-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 вересня 2018 року Справа № 804/4524/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кальника В.В.
секретаря судового засідання Туренко К.М.
позивача ОСОБА_1І
представника відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Жовтоводський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішень, -
19.06.2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, у якому позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність Національної поліції України щодо не присвоєння ОСОБА_1 спеціального звання поліції, яке він мав на момент звільнення, а саме «старший лейтенант поліції» та зобов'язати Національну поліцію України присвоїти ОСОБА_1 спеціальне звання поліції, яке він мав на момент звільнення, а саме - «старший лейтенант поліції», з моменту повторного прийняття на службу;
- встановити та зобов'язати Національну поліцію України виплатити грошові кошти за спеціальний оклад не поновленого спеціального звання;
- визнати незаконним та безпідставним зменшення рівня грошового забезпечення оперуповноваженого СКП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_1, в частині зменшення розміру премії у березні, квітні, травні 2018 року, що було здійснено наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 23.03.2018 року № 1342 «Про встановлення премії керівному складу, поліцейським, державним службовцям, цивільному персоналу апарату, відділів та відділень поліції ГУНП» та від 25.05.2018 року № 2408 «Про встановлення премії керівному складу, поліцейським, державним службовцям, цивільному персоналу апарату, відділів та відділень поліції ГУНП», а також зобов'язати відповідача здійснити нарахування та виплатити оперуповноваженому СКП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_1 премію за березень, квітень, травень 2018 року в повному обсязі;
- визнати протиправними та скасувати накази ГУНП в Дніпропетровській області, в частинах, що стосуються ОСОБА_1 за № 889 від 26.02.2018 року та № 1343 від 23.03.2018 року «Про направлення поліцейських ГУНП для проходження стажування до ГУНП в Донецькій та Луганській областях»;
- стягнути з ГУ НП в Дніпропетровській області на користь оперуповноваженого СКП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_1 суму компенсації за невикористані відпустки за 2017 р. та 2018 р.;
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у відповідь на адвокатські запити ГУНП в Дніпропетровській області надано відповідь листом від 08.06.2018 року № 47/18-6728, в якому зазначено, що зменшення розміру премії позивачу відбулося на підставі наказу від 23.03.2018 р. № 1342 «Про встановлення премії керівному складу, поліцейським, державним службовцям, цивільному персоналу апарату, відділів та відділень поліції ГУНП», від 25.05.2018 р. № 2408 «Про встановлення премії керівному складу, поліцейським, державним службовцям, цивільному персоналу апарату, відділів та відділень поліції ГУНП». Позивач вважає дії щодо зменшення йому розміру премії антиконституційними та такими, що порушують норми трудового законодавства, безпідставними та протиправними, оскільки позивач не вчиняв жодного проступку, під час виконання службових обов'язків, відсутні дії, які б відповідно до Положення могли слугувати підставою для зменшення розміру премії.
Також зазначив, що пунктом 7 статті 81 Закону України «Про Національну поліцію» вказано, що громадянам та військовослужбовцям, які мають військові чи спеціальні звання, класні чини, під час прийняття на службу в поліцію присвоюються первині спеціальні звання поліції відповідні наявним у них військовим чи спеціальним званням прийняття на службу присвоюється спеціальне звання поліції, яке вони мали на момент звільнення. На думку позивача, відповідач протиправно утримався від присвоєння ОСОБА_1 спеціального звання «старший лейтенант поліції», відповідно до спеціального звання, яке він мав на момент звільнення з міліції.
Крім цього, зауважив, що 11.05.2018р. під впливом обставин, позивач був змушений написати заяву про звільнення за власним бажанням. Право працюючої особи на відпочинок у формі щорічної оплачуваної відпустки закріплено Конституцією України. Особу не може бути позбавлено такого права. Проте позивач не використав 30 днів відпустки за 2018 рік. Доказів надання позивачу відпустки за 2017р. та 2018р. відповідачем не надано, а відповідна компенсація позивачу виплачена не була. Таким чином, позивач вважає, що несвоєчасним проведенням розрахунку йому заподіяно моральну шкоду, що полягала в порушенні нормальних життєвих зв'язків з членами сімї, яких він утримує. Такі страждання також пов'язуються з несвоєчасним проведенням розрахунку та необхідністю, в зв'язку з цим пошуку джерел утримання сім'ї. Окрім того, невиплачена компенсація за невикористані чергові відпустки, а також суттєве зменшення премій за 3 місяці суттєво погіршило становище позивача у сім'ї та оточуючому суспільстві.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, наведених у позовній заяві, просив позов задовольнити повністю.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, до суду надав відзив на адміністративний позов, в якому свою позицію обґрунтовував тим, що на підставі наказів ГУНП в Дніпропетровській області від 23.03.2018 року № 1342, від 25.04.2018 року № 1918, від 25.05.2018 року № 2408, оперуповноваженому Жовтоводського ВП ГУНП рядовому поліції ОСОБА_1, було установлено премію за березень - травень 2018 року у розмірі 0 %. Крім того, відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських ГУНП» від 16.05.2018 № 2250 оперуповноваженого Жовтоводського ВП ГУНП рядового поліції ОСОБА_1 попереджено про неповну посадову відповідність. Зазначені накази не містять рішення начальника ГУНП про зменшення премії ОСОБА_1., а містять рішення про встановлення премії поліцейським, зокрема ОСОБА_1 Поняття «зменшення премії» та «встановлення премії» не є тотожними поняттями. Встановлення премії є правом, а не обов'язком керівника, і її розмір залежить від особистого внеску поліцейського в загальний результат служби та виплачується у межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної поліції.
Зазначив про безпідставність вимог ОСОБА_1 щодо нарахування компенсації за невикористану відпустку, оскільки відповідно до довідки ОСОБА_3 від 19.07.2018 р. № 19/1119 ОСОБА_1 у травні нарахована та виплачена компенсація у сумі 2062,67 грн. Крім того, оскільки ОСОБА_1 був звільнений з Національної поліції, не являється поліцейським у відповідності до ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію», вимоги щодо присвоєння спеціального звання «старшого лейтенанта поліції» є необґрунтованими.
Щодо вимоги про скасування наказів про направлення для проходження стажування зазначає, що відповідно до наказу ГУНП від 26.01.2018 р. № 889 проведення стажування було визначено з 6 березня по 6 червня 2018 року, відповідно до наказу від 23.03.2018 р. № 1343 проведення стажування було визначено з 27 березня по 27 червня. Таким чином, граничні строки проведення стажування у ГУНП в Донецькій та Луганській областях відповідно до наказів ГУНП від 26.01.2018 р. № 889 та від 23.03.2018 р. № 1343 закінчились, а тому не можуть порушувати права позивача.
Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що на підставі наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 13.03.2017 року № 92о/с ОСОБА_1 був вперше прийнятий на службу в поліцію на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Жовтоводського відділу поліції з присвоєнням спеціального звання «рядовий поліції».
26.02.2018 року Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області видано наказ № 889 «Про направлення поліцейських ГУНП для проходження стажування до ГУНП в Донецькій та Луганській областях», яким серед інших поліцейських, направлено для стажування до ГУНП в Луганській області з 07.03.2018 року по 07.06.2018 року ОСОБА_1
Також, 23.03.2018 року Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області видано наказ № 1343 «Про направлення поліцейських ГУНП для проходження стажування до ГУНП в Донецькій та Луганській областях», яким серед інших поліцейських, направлено для стажування до ГУНП в Донецькій області з 27.03.2018 року по 27.06.2018 року ОСОБА_1
На підставі наказів ГУНП в Дніпропетровській області від 23.03.2018 року № 1342, від 25.04.2018 року № 1918 та від 25.05.2018 року № 2408, оперуповноваженому Жовтоводського ВП ГУНП рядовому поліції ОСОБА_1, встановлено премію за березень, квітень та травень відповідно у розмірі 0 %.
Підставами для встановлення позивачу премії у розмірі 0 % стали пропозиції т.в.о. начальника Жовтоводського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4, викладені у рапортах на імя начальника ГУНП в Дніпропетровській області.
На підставі наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 29.05.2018 року № 144о/с позивача було звільнено зі служби в поліції за пунктом 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням). У наказі про звільнення зазначено, що позивач має невикористану частину щорічної основної оплачуваної відпустки у 2018 році - 13 діб, додаткової оплачуваної відпустки - 4 доби.
Згідно довідки від 19.07.2018 року № 19/1119 про виплату грошового забезпечення ОСОБА_1, позивачу згідно наказу від 29.05.2018 року № 144о/с нараховано та виплачено компенсацію за невикористану відпустку тривалістю 17 діб у сумі 2062,67 грн.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд зазначає наступне.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюється Законом України "Про Національну поліцію".
Відповідно до частини 1 статті 81 Закону України «Про Національну поліцію» первинні звання молодшого складу поліції присвоюються керівниками органів поліції, керівниками навчальних закладів, які здійснюють підготовку поліцейських, та науково-дослідних установ поліції, які приймають рішення про прийняття на службу в поліції, одночасно з рішенням про прийняття на службу та призначення на посаду.
Частиною 2 статті 81 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що первинні спеціальні звання середнього складу поліції присвоює керівник поліції в порядку, визначеному Міністерством внутрішніх справ України.
Відповідно до статей 81-85 Закону України «Про Національну поліцію» Міністерством внутрішніх справ України прийнято наказ від 12.03.2016 № 177 «Про затвердження Положення про присвоєння спеціальних звань поліції та позбавлення спеціальних звань» (далі Порядок № 177).
Порядок № 177 визначає умови присвоєння спеціальних звань поліції та позбавлення спеціальних звань, перелік необхідних для цього документів та строки їх подання.
Згідно пункту 7 Порядку № 177 первинні спеціальні звання поліції присвоюються особам наказом по особовому складу, яким вони прийняті на службу і призначені на відповідні посади.
Отже, спеціальне звання поліцейським присвоюється виключно наказом по особовому складу.
Як вбачається із матеріалів справи, спеціальне звання «рядовий поліції» було присвоєно позивачу при прийнятті на службу в поліцію на підставі наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 13.03.2017 року № 92о/с.
Зазначений наказ позивачем не було оскаржено, так само, правомірність прийняття наказу від 13.03.2017 року № 92о/с не є предметом розгляду у цій справі.
Крім цього суд зазначає, що позивач звернувся із вимогою про зобовязання присвоїти йому спеціальне звання «старший лейтенант поліції» після звільнення зі служби в поліції, що унеможливлює прийняття відповідачем наказу по особовому складу.
За таких обставин суд вважає, що вимога ОСОБА_1 про зобовязання присвоїти йому спеціальне звання «старший лейтенант поліції» не підлягає задоволенню.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, який визначає критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських.
Згідно з пунктом 3 Порядку № 260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад; оклад за спеціальним званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); премії; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
У пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" визначено, що грошове забезпечення, зокрема, поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Підпунктом 2 пункту 4 цієї постанови надано право керівникам органів, закладів та установ Національної поліції в межах затверджених для них асигнувань на грошове забезпечення, здійснювати преміювання поліцейських відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби.
Аналогічні положення містяться у пункті 12 розділу 2 Порядку № 260, в якому визначено, що керівники органів поліції мають право преміювати поліцейських відповідно до особливостей проходження служби та особистого внеску поліцейського в загальні результати служби з урахуванням специфіки і особливостей виконання покладених на нього завдань та у межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної поліції.
Розміри премії встановлюються за рішенням керівників органів поліції відповідно до затверджених ними положень про преміювання та наявного фонду грошового забезпечення.
Виплата премій поліцейським здійснюється за наказами керівників органів поліції.
У випадку допущення поліцейськими проступків, які впливають на розмір премії, до наказу вносяться відповідні зміни та проводиться перерахунок премії в наступному місяці.
Накази про преміювання поліцейських видаються до 25 числа кожного місяця на підставі списків начальників структурних підрозділів органу поліції, погоджених з фінансовим підрозділом у частині розміру фонду преміювання.
Виплата премії проводиться щомісяця в останній день місяця за поточний місяць разом з виплатою грошового забезпечення.
Таким чином, встановлення премії є правом, а не обов'язком керівника, і її розмір залежить від особистого внеску поліцейського в загальний результат служби та виплачується у межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної поліції.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верхового Суду від 04.07.2018 року № 805/1182/17-а.
Як вбачається з матеріалів справи, наказами ГУНП в Дніпропетровській області від 23.03.2018 року № 1342, від 25.04.2018 року № 1918, від 25.05.2018 року № 2408, позивачу було установлено премію за березень - травень 2018 року відповідно у розмірі 0 %, на підставі рапортів безпосереднього керівника.
На підставі зазначеного вище, а також враховуючи факт притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відповідно до Наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 16.05.2018 року №2250, суд дійшов висновку, що вимога позивача про визнання протиправними наказів ГУНП в Дніпропетровській області від 23.03.2018 року № 1342, від 25.04.2018 року № 1918, від 25.05.2018 року № 2408, в частині зменшення йому розміру премії є безпідставною та не підлягає задоволенню.
Щодо вимоги про скасування наказів Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 26.02.2018 року № 889 «Про направлення поліцейських ГУНП для проходження стажування до ГУНП в Донецькій та Луганській областях» та від 23.03.2018 року № 1343 «Про направлення поліцейських ГУНП для проходження стажування до ГУНП в Донецькій та Луганській областях», суд зазначає, що вони оскаржені позивачем після звільнення зі служби в поліції та вичерпали свою дію, оскільки сплинув строк, на який поліцейських було відряджено для проходження стажування, а відтак, відсутні підстави вважати, що ці накази порушують права позивача.
Щодо вимоги про стягнення з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області суми компенсації за невикористані відпустки за 2017 р. та 2018 р., суд зазначає наступне.
Згідно частини 10 статті 93 Закону України «Про Національну поліцію» за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.
Згідно наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 29.05.2018 року № 144о/с позивачу виплачено компенсацію за невикористану відпустку за 2018 рік тривалістю 17 діб у сумі 2062,67 грн.
Компенсація за невикористану відпустку за 2017 рік позивачу не виплачувалась.
Згідно наданої відповідачем довідки від 25.09.2018 року № 18/4900 у 2017 році позивач мав право на відпустку тривалістю 33 доби (23 доби основана оплачувана відпустка та 10 діб додаткова відпустка). У 2017 році позивачу надана відпустка тривалістю 20 діб з 08.11.2017 року по 27.11.2017 року на підставі наказу ГУНП в Дніпропетровській області від 06.11.2017 року № 335 о/с.
Таким чином, невикористана частини відпустки у 2017 році, на яку мав право позивач, становить 13 діб.
Суд не погоджується з твердженням представника відповідача, що грошова компенсація може бути виплачене позивачу лише за відпустку невикористану в році звільнення, скільки відповідно до частини 1 статті 83 Кодексу законів про працю України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.
Аналогічні вимоги закріплені також у статті 24 Закону України «Про відпустки».
Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У справі «Федоренко проти України» ЄСПЛ констатував, що право власності, гарантоване ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності (пункт 21 рішення ЄСПЛ у справі «Федоренко проти України»).
У справі «Кечко проти України» ЄСПЛ визнав порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції в ситуації, коли заявник в силу спеціальних та чинних на той період часу положень національного законодавства мав виправдані очікування щодо отримання надбавки до заробітної плати, але вона йому не була виплачена.
Таким чином, з огляду на те, що право людини на заробітну плату та грошову компенсацію за не використані дні щорічної відпустки гарантоване Конституцією України, нормами КЗпП, Законами України «Про оплату праці», «Про відпустки», а позивач при звільненні не отримав грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, він має «виправдані очікування» на відповідні компенсації.
ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі «Ковач проти України», п.59 рішення у справі «Мельниченко проти України», п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» тощо).
Крім того, відповідно до абзацу 7 п. 8 розділу III Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 року № 260, за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.
Аналіз абзацу 7 п. 8 розділу III зазначеного Порядку, вказує, що наведений в цьому абзаці припис не обмежує відповідача у виплаті компенсації за невикористану частину відпустки, а лише регламентує порядок виплати такої компенсації за невикористану в році звільнення відпустку.
За змістом пункту 8 розділу III зазначеного Порядку при звільнені поліцейського зі служби в поліції розрахунок суми грошового забезпечення, яка підлягає відрахуванню за надмірно нараховану частину щорічної відпустки, здійснюється, виходячи з розміру грошового забезпечення, яке отримав поліцейський за дні чергової відпустки.
В матеріалах справи міститься довідка від 19.07.2018 року № 19/1119, у якій зазначено, що за 17 діб невикористаної відпустки за 2018 рік позивачу нараховано компенсацію у розмірі 2062,67 грн.
Виходячи зі зазначеної у довідці від 19.07.2018 року № 19/1119 інформації, компенсація за одну добу невикористаної відпустки становить 121,33 грн. (2062,67:17).
Таким чином, позивачу протиправно не виплачено компенсацію за невикористану відпустку у 2017 році тривалістю 13 діб у сумі 1577,29 грн. (13х121,33).
Щодо вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, суд зазначає, що позивачем факт отримання шкоди та її розмір не доведено.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.
Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів та показань свідків.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Жовтоводський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішень - задовольнити частково.
Стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 1577,29 грн., в якості компенсації за невикористану відпустку у 2017 році тривалістю 13 діб.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 05.10.2018 року.

Суддя ОСОБА_5