Справа № 725/2755/17
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2018-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

08 листопада 2018 року

Київ

справа №725/2755/17

провадження №К/9901/5670/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Білоуса О. В., Стрелець Т. Г.,

розглянув у письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу № 725/2755/17

за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 БУПП м. Чернівці Маркуленець Ярослави Романівни, Управління патрульної поліції у м. Чернівці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про адміністративне правопорушення, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою Управління патрульної поліції у місті Чернівці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на постанову Першотравневого районного суду міста Чернівці від 25 вересня 2017 року та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2017 року.

І. Суть спору

1. У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти №2 БУПП м. Чернівці Маркуленець Ярослави Романівни, Управління патрульної поліції у м. Чернівці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, в якому просив:

1.1. скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 15 червня 2017 року, винесену інспектором роти № 2 БУПП м. Чернівці Меркуленець Я.Р. відносно ОСОБА_1 по факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

2. В мотивування позову позивач зазначає, що постановою в справі про адміністративне правопорушення від 15 червня 2017 року інспектора роти №2 БУПП в м. Чернівці Маркуленець Я.Р., його незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. З притягненням його до адміністративної відповідальності не погоджується, постанову про накладення адміністративного стягнення вважає незаконною, постановленою з порушенням вимог КУпАП.

ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи

3. Під час виконання службових обов'язків, а саме, патрулювання ввіреного квадрату, працівником поліції було помічено як позивач, керуючи транспортним засобом марки "ВАЗ 2105" д.н.з. НОМЕР_1 у м. Чернівці по вул. Чехова, 7, порушив вимогу дорожнього знаку 5.7.2 (виїзд на дорогу з одностороннім рухом), чим порушив п. 8.4 «ґ» ПДР України, відтак вбачались ознаки адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП.

4. У зв'язку із чим, керуючись п. 1 частини першої статті 35 Закону України "Про Національну поліцію" транспортний засіб позивача було зупинено з метою профілактичної бесіди та роз'яснення водієві про порушення останнім ПДР України.

4.1 Працівник поліції підійшов до водія, належним чином представився, проінформував його про порушення ним ПДР України та просив пред'явити документи, передбачені п. 2.1 ПДР України. Позивач дані вимоги працівника поліції не виконав, внаслідок чого скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 126 КУпАП.

5. Як наслідок вищезазначеного 15 червня 2017 року інспектором роти № 2 БУПП в м. Чернівці Меркуленець Я.Р. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серія АР № 653509, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 425 гривень.

6. Згідно вказаної постанови ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 15 червня 2017 року о 12 годині 45 хвилин, керуючи автомобілем «ВАЗ 2105», д. н. з. НОМЕР_1 у м. Чернівці по вул. Чехова, 7, порушив вимоги дорожнього знаку 5.7.2 та при перевірці документів не пред'явив посвідчення водія і реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив вимоги п. 2.1 «а», п. 2.1 «б» ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною першою статті 126 КУпАП.

ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

7. Постановою Першотравневого районного суду міста Чернівців від 25 вересня 2017 року позовні вимоги задоволено.

7.1. Скасовано постанову від 15 червня 2017 року серії АР № 653509 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

7.2. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано суду доказів про відповідність постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 обставинам справи, а відтак твердження позивача про те, що його притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно не спростовано.

8. Вінницький апеляційний адміністративний суд постановою від 16 листопада 2017 року змінив постанову Першотравневого районного суду міста Чернівців від 25 вересня 2017 року в частині підстав задоволення позову.

8.1. Задовольняючи позовні вимоги суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскільки відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР України, тому є неправомірною вимога посадової особи відповідача до позивача про пред'явлення документів в т.ч. поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач, в свою чергу, не був зобов'язаний виконувати дану вимогу, і тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП.

IV. Касаційне оскарження

9. У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їх рішення та ухвалити нове, яким відмовити у позові.

10. В обґрунтування касаційної скарги відповідач вказує на передчасність висновку судів попередніх інстанції стосовно невчинення позивачем адміністративного правопорушення, яке зафіксовано в автоматичному режимі.

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування

11. Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.

12. За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

13. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

14. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

15. Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

15.1. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

16. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП, статтею 7 якого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.

17. Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

18. Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

19. Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

20. Статтею 14 Закону України від 30 червня 1993 року № 3353-XII «Про дорожній рух» вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

21. Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями).

22. Крім того, статтею 16 зазначеного Закону визначено основні права та обов'язки водія транспортного засобу якими, зокрема вказано, що водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

23. Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

24. Підпунктом «ґ» п. 2.1 ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

25. Згідно підпункту «а» п. 2.4 ПДР, на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

26. Статтею 9 КУпАП зазначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

27. Відповідно до положень частини першої статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

28. Відповідно до пункту 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

29. В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3, 5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1-126,) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

30. У відповідності до вимог частини третьої статті 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

31. Згідно з пунктом 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

31.1. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

32. Згідно з пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене статтею 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

33. Так, пунктом 8.4 «г» Правил дорожнього руху обумовлено, що наказові знаки, показують обов'язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження.

33.1 Знаки 5.7.1 і 5.7.2 «Виїзд на дорогу з одностороннім рухом». Показують напрямок руху на перехрещуваній дорозі, якщо на ній організовано односторонній рух. Рух транспортних засобів по цій дорозі або проїзній частині дозволяється лише у напрямку, показаному стрілкою.

34. Частиною першою статті 122 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення вимог дорожніх знаків.

35. Відповідно до статті 52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

36. За змістом статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

37. Пунктом 2 частини першої статті 32 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII встановлено, що поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із ряду вичерпного переліку підстав).

38. Статтею 251 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

39. Згідно зі статтею 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

VI. Позиція Верховного Суду

40. Аналіз положень статті 258 КУпАП дає підстави для висновку про надання Національній поліції права не складати протокол про вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

41. Відповідно на ці правовідносини поширюється положення частини четвертої статті 258 КУпАП, коли уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

42. Таким чином під час оформлення матеріалів про адміністративні порушення за вчинення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, в тому числі, передбачених статтями 122, 126 КУпАП, у працівників Національної поліції відсутній обов'язок складати протокол про адміністративне правопорушення.

43. З оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 15 червня 2017 року о 12 годині 45 хвилин, керуючи автомобілем «ВАЗ 2105», д. н. з. НОМЕР_1 у м. Чернівці по вул. Чехова, 7, порушив вимоги дорожнього знаку 5.7.2 та при перевірці документів не пред'явив посвідчення водія і реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив вимоги п. 2.1 «а», п. 2.1 «б» ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною першою статті 126 КУпАП.

44. Водночас, незважаючи на те, що оскаржувана постанова була прийнята з урахуванням зафіксованого відеозаписом правопорушення, судами попередніх інстанцій не було витребувано та, відповідно, оглянуто в судовому засіданні відеозапису з нагрудного реєстратора інспектора патрульної поліції.

45. При цьому, той факт, що відносно позивача не виносилась окрема постанова за порушення ним вимог дорожніх знаків не можуть слугувати належним обґрунтуванням незаконності вимоги поліцейського щодо пред'явлення документів на право керування транспортним засобом. Судами попередніх інстанцій на припущеннях, наведених в позовній заяві прийнято передчасне та необґрунтоване рішення про задоволення позову.

46. Зважаючи на приписи пункту 1 частини другої статті 353 КАС України, Верховний Суд приходить до висновку, що оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд.

47. При цьому суд зазначає, що діє в межах повноважень, визначених статтею 341 КАС України, частиною другою якої встановлено, що суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

48. Враховуючи викладене, судами першої та апеляційної інстанцій не з'ясовано обставини справи, що мають значення для правильного її вирішення, що є порушенням статей 9, 242, 308 КАС України.

49. За таких обставин справу необхідно направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

VII. Судові витрати

50. З огляду на результат касаційного розгляду, питання про розподіл судових витрат в порядку частини шостої статті 139 КАС України судом касаційної інстанції не вирішується.

Керуючись статтями 3, 195, 341, 345, 349, п. 3 ч. 2 ст. 353, 355, 356, 359 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу Управління патрульної поліції у місті Чернівці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України задовольнити частково.

2. Постанову Першотравневого районного суду міста Чернівці від 25 вересня 2017 року та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2017 року у цій справі скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді О. В. Білоус

Т. Г. Стрелець