Справа № 813/54/18
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: №813/54/18 Головуючий у 1-й інстанції: Скочок Т.О.
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Лічевецького І.О., Ісаєнко Ю.А.

за участю секретаря Антоненко К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної міграційної служби України

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 жовтня 2018 року

у справі №813/54/18 (розглянутої в порядку письмового провадження)

за позовом Державної міграційної служби України

до відповідача Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби України

про визнання незаконною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2018 року Державна міграційна служба України звернулась до суду з позовом до Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби України, в якому просило визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Руденка Віталія Володимировича від 05.12.2017 ВП №55138053 про накладення штрафу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем було протиправно та безпідставно прийнято рішення про накладення на боржника штрафу.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 жовтня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням Державна міграційна служба України подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, порушення судом норм матеріального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що відповідачем необґрунтовано та передчасно було прийнято рішення про накладення на Державну міграційну службу штрафу за невиконання рішення суду, оскільки у боржника відсутня можливість виконання постанови суду з поважних причин.

Відзив (заперечення) на апеляційну скаргу відповідачем не надано.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги та просив скасувати рішення суду першої інстанції й прийняти нову постанову про задоволення позову у повному обсязі, посилаючись на порушення судом при винесенні рішення норм процесуального та матеріального права, зазначивши. що на час розгляду апеляціної скарги рішення суду виконано.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 315, ст.316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, постановою Львівського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року у справі №813/1854/17, залишененою в силі судом апеляційної інстанції, визнано протиправними дії Державної міграційної служби України щодо вручення ОСОБА_4 повідомлення про скорочення займаної ОСОБА_4 посади. Визнано протиправним і скасовано наказ Державної міграційної служби України №226-к від 17.05.2017 про звільнення ОСОБА_4. Визнанго протиправним і скасовано наказ Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області № 142-к/тр від 17.05.2017 про призначення ОСОБА_4. Поновлено ОСОБА_4 на посаді заступника начальника Головного управління - начальника управління з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області. Зобов'язано Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату заробітної плати ОСОБА_4 за період з 01 травня 2016 року по 31 грудня 2016 року з урахуванням вимоги Постанови КМУ від 06 квітня 2016 року №292. Зобов'язано Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській, області здійснити перерахунок та виплату заробітної плати ОСОБА_4 за період з 01 січня 2017 року по 17 травня 2017 року з урахуванням вимоги постанови КМУ від 18 січня 2017 року №15. Зобов'язано Головне управління Державної міграційної служби у Львівській області нарахувати та виплатити заробітну плату за час вимушеного прогулу на посаді заступника начальника ГУ ДМС у Львівській області з урахуванням вимог постанови КМУ від 18 січня 2017 року №15. Постанова в частині поновлення ОСОБА_4 на посаді заступника начальника Головного управління - начальника управління з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області підлягає негайному виконанню.

25 жовтня 2017 року Львівським окружним адміністративним судом було видано виконавчий лист у справі №813/1854/17, відповідно до якого зобов'язано боржника поновити ОСОБА_4 на посаді заступника начальника Головного управління - начальника управління з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області.

Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Руденком В.В. за результатами розгляду заяви стягувача про примусове виконання виконавчого листа №813/1854/17, виданого 25.10.2017 Львівським окружним адміністративним судом, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 13.11.2017 ВП №55138053, якою боржнику - Державній міграційній службі України встановлено 3 робочих дня для виконання рішення суду.

З огляду на те, що станом на 05.12.2017 боржником не надано документів на підтвердження виконання судового рішення або причин його не виконання, не повідомлено про виникнення обставин, які обумовлюють обов'язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення тощо, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Руденком В.В. у межах виконавчого провадження №55138053 винесено постанову про накладення штрафу від 05.12.2017, якою за невиконання рішення суду на боржника - Державну міграційну службу України - накладено штраф на користь держави у розмірі 5 100,00 грн.

Вважаючи такі дії відповідача щодо прийняття постанови про накладення штрафу протиправними позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, прийшов до висновку про обґрунтованість дій відповідача та вчинення ним виконавчих дій в межах чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з виконавчого листа №813/1854/17 виданого Львівським окружним адміністративним судом, зобов'язано Державну міграційну службу України поновити ОСОБА_4 на посаді заступника начальника Головного управління - начальника управління з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області.

13 листопада 2017 року прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №813/1854/17 виданого 25.10.2017 та зазначено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 3 робочих днів.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з нормами ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження», рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону.

Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Враховуючи викладені обставини справи та те, що рішення суду про поновлення ОСОБА_4 на посаді заступника начальника Головного управління - начальника управління з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області у строки встановлено законом та визначені в ухвалі про відкриття виконавчого провадження виконано не було, відповідачем було правомірно та обґрунтовано накладено стягнення на Державну міграційну службу України за його невиконання.

З аналізу наведених законодавчих положень вбачається, що рішення суду про поновлення на роботі підлягає невідкладному виконанню боржником, що виконавець перевіряє не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі не виконання такого рішення у вказаний строк, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу. Виключенням у даному разі є наявність поважних причин, з якими пов'язується неможливість виконання судового рішення у встановлений для цього строк.

В якоості поважності невиконання рішення апелянтом було зазначено, що з огляду на незрозумілість судового рішення, яке підлягало примусовому виконанню, позивачем, як боржником у виконавчому провадженні, ним подано до суду заяву про роз'яснення судового рішення, що, у силу ч. 4 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції до 15.12.2017, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин), зупиняє перебіг строку для виконання судового рішення.

Крім того, у зв'язку з існуванням, на думку позивача, обставин, що роблять неможливим виконання судового рішення, він звернувся до суду із заявами про встановлення способу та порядку виконання судового рішення, а також про відстрочення його виконання. Про вказані обставини неможливості виконання судового рішення позивач повідомляв державного виконавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції до 15.12.2017, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин), якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Подання заяви про роз'яснення судового рішення зупиняє перебіг строку, встановленого судом для виконання судового рішення, а так само строку, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання (ч. 4 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України, у редакції що була чинною на час виникнення спірних правовідносин).

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 10.11.2017 у справі №813/1854/17 у задоволенні заяви Державної міграційної служби України про роз'яснення постанови Львівського окружного адміністративного суду від 25.10.2017 в частині зобов'язання поновити ОСОБА_4 на посаді відмовлено.

Тоді як 13 листопада 2017 року було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження та надано боржнику 3-денний строк для виконання рішення суду, та у зв'язку з його невиконанням 05 грудня 2017 року накладено штраф за невиконання рішення суду.

В подальшому постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.01.2018 у справі №813/1854/17 ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 10.11.2017 залишено без змін. Крім того в рішенні суду апеляційної інстанції зазначено, що подана Державною міграційною службою України заява за своїм змістом не є заявою про роз'яснення судового рішення, а тому застосування у межах спірних правовідносин положень ч. 4 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції до 15.12.2017, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) є законодавчо необґрунтованим.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на неможливість виконання рішення суду з огляду на ту обставину, що поновлення ОСОБА_4 на займаній посаді призведе до незаконного звільнення іншого робітника, оскільки такі доводи є необґрунтованими та суперечать нормам Закону України Про виконавче провадження».

Водночас нормами статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено вичерпний перелік для зупинення виконавчих дій.

Разом з цим підстави для зупинення вчинення виконавчих дій, передбачених статтею 34 Закону України «Про виконавче провадження» відсутні.

Позивачем достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги до суду надано не було.

Водночас відповідач довів суду відсутність протиправних дій зі свого боку та правомірність своїх дій.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове - без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 34, 242, 243, 246,272, 287, 308, 310, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної міграційної служби України - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки встановлені ст.287, 329-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: Ю.А. Ісаєнко

І.О. Лічевецький