Справа № 822/1077/17
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2018-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

08 листопада 2018 року

Київ

справа №822/1077/17

провадження №К/9901/4214/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Білоуса О. В., Стрелець Т. Г.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу № 822/1077/17

за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання незаконними, протиправними дії та наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, поновлення на посаді, провадження у якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 липня 2017 року (судді Салюк І.П., Шевчук О.П., Блонський В.К.) та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2017 року (судді Кузьмишин В.М., Боровицький О.А., Сушко О.О.),

І. Суть спору

1. У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Національної поліції України, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі - Департамент ПП НП) про визнання незаконними та протиправними дій Національної поліції України щодо формування висновків про порушення ОСОБА_1, інспектором роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому (далі також - УПП), вимог частини 1 статті 18, частин 4,7 статті 29, частини 7 статті 42, частини 3 статті 43, частини 9 статті 46 Закону України «Про Національну поліцію», статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, підпункту 5 пункту 10 розділу І Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом МВС України від 01 лютого 2016 року №70, відображених у висновку службового розслідування за фактом застосування 30 грудня 2016 року вогнепальної зброї окремими працівниками УПП Департаменту ПП НП від 10 лютого 2017 року; визнання незаконним, протиправним та скасування наказу Національної поліції України про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників УПП Департаменту ПП НП № 169 від 13 лютого 2017 року в частині пункту 1 зазначеного наказу, а саме щодо звільнення зі служби в поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1, інспектора роти №3 батальйону УПП Департаменту ПП НП; визнання незаконним, протиправним та скасування наказу Департаменту ПП НП по особовому складу від 13 березня 2017 року № 89 о/с в частині звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1, інспектора роти №3 батальйону УПП Департаменту ПП НП; поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора роти №3 батальйону УПП Департаменту ПП НП, із спеціальним званням поліцейського - лейтенанта поліції.

2. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що під час виконання завдань поліції та повноважень патрульного поліцейського був змушений застосувати закріплену за ним табельну вогнепальну зброю. На думку позивача, під час службового розслідування не надано належної оцінки ситуації, за якої виникла така необхідність у сукупності з його діями під час затримання особи, поведінка якої безпосередньо під час затримання становила небезпеку для життя і здоров'я поліцейського.

ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи

3. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 07 листопада 2015 року проходив службу в Національній поліції України.

4. За фактом застосування 30 грудня 2016 року вогнепальної зброї окремими працівниками УПП Департаменту ПП НП, зокрема ОСОБА_1, наказом Національної поліції України №14 від 10 січня 2017 року було призначено службове розслідування, яким встановлено, що ОСОБА_1 з 20:00 год. 29 грудня 2017 року по 08:00 год. 30 грудня 2017 року відповідно до дислокації сил та засобів роти №3 батальйону УПП Департаменту ПП НП заступив для несення служби у складі автопатруля екіпажу «ЗЕВС-0109» на службовому автомобілі «Toyota Prius», н.з. НОМЕР_1.

5. 30 грудня 2016 року приблизно о 08:00 год. громадянин ОСОБА_3 (згідно з довідкою Хмельницького обласного психоневрологічного диспансеру № 81 від 10 січня 2017 року ОСОБА_3 перебував на обліку у вказаній медичній установі з 1997 року по 30 грудня 2016 року з діагнозом: параноїдна шизофренія, безперервний тип перебігу), зайшов у Хмельницький обласний психоневрологічний диспансер, де, порушуючи громадський порядок, наніс металевою заточкою один удар в праву частину обличчя гр. ОСОБА_4

6. Після того, рухаючись по вул. Кам'янецькій, неподалік перехрестя з вулицею Тернопільською, ОСОБА_3 спричинив тілесні ушкодження ще двом перехожим - ОСОБА_5 та ОСОБА_6

7. Ушкодження, нанесені ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, згідно з висновками експерта Хмельницького обласного бюро судово-медичної експертизи № 3 від 03 січня 2017 року, № 19 та № 23 від 05 січня 2017 року, кваліфіковані як легкі тілесні ушкодження.

8. Того ж дня о 08:06 год. по спецлінії « 102» надійшло анонімне повідомлення про те, що невстановлена особа заподіяла тілесні ушкодження працівнику Хмельницького обласного психоневрологічного диспансеру предметом, схожим на ніж, та рухається в напрямку вул. Кам'янецької у м. Хмельницькому.

9. Крім того, о 08:08, 08:12, 08:14, 08:15, 08:17 та о 08:24 год. по спецлінії « 102» надійшли анонімні повідомлення з інформацією про ножове поранення особи у Хмельницькому обласному психоневрологічному диспансері, про перебування на зупинці громадського транспорту на перехресті вулиць Кам'янецька - Тернопільська у м. Хмельницькому невідомої особи, в руках якої знаходиться предмет, схожий на ніж, з яким вона кидається на перехожих. Відтак інспектор відділу служби « 102» управління інформаційної підтримки та координації поліції « 102» Головного управління НП в Хмельницькій області капітан поліції ОСОБА_7 відразу передавала їх по радіозв'язку.

10. 30 грудня 2016 приблизно о 08:00 екіпаж «ЗЕВС-0109» у складі інспекторів ОСОБА_1. та ОСОБА_10., рухаючись для здачі наряду до УПП Департаменту ПП НП на службовому автомобілі «Toyota Prius» н.з. НОМЕР_1, почули по радіостанції інформацію оператора « 102» про те, що невстановлена особа чоловічої статі на зупинці громадського транспорту «Пам'яті Героїв» кидається на громадян з предметом, схожим на ніж.

11. Як пояснив ОСОБА_1, отримавши за допомогою радіозв'язку повідомлення про вказане правопорушення, патрульні рушили до орієнтовного місця події. Дорогою туди їх випередив 105 екіпаж з увімкненою звуковою сиреною, а також синіми та червоними проблисковими маячками, після чого екіпаж «ЗЕВС-0109» у складі інспекторів ОСОБА_1. та ОСОБА_10. попрямували за ними. Прибувши на місце на вул. Кам'янецька біля зупинки «Бібліотека ХНУ» у складі двох екіпажів 105 і 109 ОСОБА_1 та ОСОБА_8 і ОСОБА_9 зі 105 екіпажу рушили у напрямку, який вказав пересічний громадянин, де побачили підозрілу особу та один із екіпажів 0104 у складі інспекторів НОМЕР_2. та НОМЕР_3 на перехресті вулиць Кам'янецька і Тернопільська. В цей момент, почувши постріли, ОСОБА_1 оголив вогнепальну зброю і разом із ОСОБА_8 і ОСОБА_9 пішли в бік підозрюваного.

12. ОСОБА_1 був ліворуч від підозрюваного, після вигуків з вимогою зупинитися і викинути заборонену річ, ОСОБА_3 розпочав рух в напрямку ОСОБА_1, скоротивши дистанцію близько 1,5-2 м., та продовжував її скорочувати, після чого ОСОБА_1 здійснив декілька прицільних пострілів по ногам цієї особи, проте той не відреагував та продовжував іти в сторону позивача. Відтак ОСОБА_1 здійснив декілька пострілів в напрямку нижньої частини корпусу тіла, в результаті чого ОСОБА_3 призупинився, та через декілька секунд знову почав рухатись на ОСОБА_1, тому останній здійснив ще один постріл в ліву ногу, після чого ОСОБА_3 впав на землю.

13. Відтвореним у судовому засіданні відеозаписом із нагрудного відеореєстратора «ZM-0008» поліцейського ОСОБА_8, відеореєстратора зі службового автомобіля «Тоуоtа Рrius», автопатруля екіпажу «ЗЕВС-0105» н.з. НОМЕР_4 підтверджується, що після того, як ОСОБА_3 впав на землю, до нього підбігли три поліцейських, які застосували до пораненого ОСОБА_3 спеціальний засіб гумовий кийок «ПР-73» та з правої руки зловмисника чотирма ударами вибили предмет, схожий на «заточку». Після цього до них підійшов поліцейський та застосував до ОСОБА_3 спеціальний засіб - кайданки, шляхом їх одягнення на руки ОСОБА_3

14. На підставі висновків службового розслідування та письмових пояснень поліцейських, які були на місці події, суди в цій справі встановили, що ОСОБА_1 здійснив десять пострілів.

15. Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть та довідки про причину смерті, виданих 31 грудня 2016 року Хмельницьким обласним бюро судово-медичної експертиз, смерть ОСОБА_3 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 року в автомобілі швидкої медичної допомоги на вулиці Тернопільській. Причина смерті - вогнепальне наскрізне поранення грудної клітки з ушкодженням правої легені.

16. Згідно з висновком службового розслідування за фактом застосування 30 грудня 2016 року вогнепальної зброї окремими працівниками УПП Департаменті ПП НП від 10 лютого 2017 року за фактом смерті ОСОБА_3 прокуратура Хмельницької області 30 грудня 2016 року внесла відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000206 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 118 Кримінального кодексу України (умисне вбивство при перевищенні меж необхідної оборони або у разі перевищення заходів, необхідних для затримання злочинця).

17. Дослідивши у судовому засіданні відеозаписи з нагрудного відеореєстратора «ZM-0008» ОСОБА_8, а також зваживши на тактико-технічні характеристики пістолета «Форт-17», з якого стріляв ОСОБА_1 30 грудня 2017 року, колегія суддів констатувала, що під час стрілянини в зоні дії кулі були інші пересічні громадяни, житлові будинки, а також автомобілі, які могли постраждати від неї.

18. Відповідно до висновку службового розслідування, за фактом застосування 30 грудня 2016 року вогнепальної зброї окремими працівниками УПП Департаменту ПП НП від 10 лютого 2017 року встановлено, що під час затримання 30 грудня 2016 року ОСОБА_3, у діях лейтенанта поліції ОСОБА_1 вбачаються порушення вимог частини 1 статті 18, частин 4, 7 статті 29, частини 7 статті 42, частини 3 статті 43, частини 9 статті 46 Закону України «Про Національну поліцію», статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, підпункту 5 пункту 10 розділу І Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом МВС України від 01 лютого 2016 року № 70, що проявилось в обрані поліцейським заходу примусу, а саме у застосуванні табельної вогнепальної зброї, що не було необхідним та не могло заподіяти найменшої шкоду в ситуації, яка склалась на момент затримання громадянина, застосуванні зброї без урахування конкретної ситуації та характеру правопорушення в місці, де могло бути завдано шкоди іншим особам та спрямування ствола зброї в бік людей, транспорту, будинків та не зупиненні застосування вогнепальної зброї в момент досягнення очікуваного результату.

19. На підставі висновку службового розслідування наказом Національної поліції України № 169 від 13 лютого 2017 за неналежне виконання службових обов'язків, порушення частини 1 статті 18, частин 4,7 статті 29, частини 7 статті 42, частини 3 статті 43, частини 9 статті 46 Закону України «Про Національну поліцію», статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, підпункту 5 пункту 10 розділу І Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом МВС України від 01 лютого 2016 року № 70, лейтенанта поліції ОСОБА_1, інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту ПП НП, притягнуто до дисциплінарної відповідальності - звільнено зі служби в поліції.

20. Наказом Департаменту ПП НП по особовому складу від 13 березня 2017 року №89 о/с ОСОБА_1, інспектора роти № 3 батальйону УПП Департаменту ПП НП, звільнено зі служби в поліції.

21. Не погодившись із висновком службового розслідування, а також прийнятими на його підставі наказами, позивач звернувся з цим позовом до суду.

ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

22. Хмельницький окружний адміністративний суд постановою від 06 липня 2017 року у задоволенні позову відмовив.

23. Вінницький апеляційний адміністративний суд ухвалою від 23 листопада 2017 року залишив постанову суду першої інстанції без змін.

24. Такі рішення суди обґрунтували тим, що ОСОБА_1 вчинив дисциплінарний проступок, який полягає у заподіянні правопорушнику більш тяжкої шкоди, яка вочевидь не відповідала небезпечності посягання та обстановці захисту, у створенні небезпеки для інших цивільних осіб і своїх колег при застосуванні вогнепальної зброї у громадському місці, зокрема на тротуарі з асфальтовим покриттям, де куля могла зрикошетити та завдати шкоди іншим особам. Також суди зазначили, що всупереч статті 43 Закону України «Про Національну поліцію» позивач не надав потерпілому медичної допомоги, якої він, будучи пораненим, потребував. Посилання на те, що на місці події була швидка допомога, на думку судів, не спростовує обов'язку позивача надавати невідкладну медичну допомогу особі, яка постраждала внаслідок застосування заходів поліцейського примусу.

25. Також суди зазначили, що процедуру перевірки обставин порушення службової дисципліни та накладення дисциплінарного стягнення відповідач дотримав.

IV. Касаційне оскарження

26. У касаційній скарзі ОСОБА_1, покликаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їхні рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

27. В обґрунтування касаційної скарги зазначив, що суди не надали належної оцінки всім обставинам та обстановці затримання ОСОБА_3 і діям позивача як поліцейського в цій ситуації, не зазначили що конкретно протиправного він вчинив і які наслідки це спричинило, якими мали б бути його дії під час затримання і в який конкретно момент було досягнуто мети поліцейського заходу. Позивач вважає висновки судів поверховими, невмотивованими і такими, що ґрунтуються на суб'єктивних непідтверджених припущеннях про негативні наслідки, які могли бути заподіяні його діями під час застосування зброї в громадському місці.

28. Департамент ПП НП у запереченнях на касаційну скаргу зазначив, що висновки судів є обґрунтованими, суди з'ясували усі істотні для вирішення цієї справи обставини, відтак ухвалили законні рішення.

29. Національна поліція України у відзиві також зазначила про безпідставність вимог касаційної скарги, вважає, що доводи позивача не спростовують висновків судів і підстав для скасування оскаржених рішень немає.

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування

30. Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України від 27 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) поліцейський зобов'язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва, поважати і не порушувати прав і свобод людини.

31. Згідно з частиною 2 статті 30 Закону № 580-VIII поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом.

32. У статті 29 Закону № 580-VIII передбачено, що поліцейський захід - це дія або комплекс дій превентивного або примусового характеру, що обмежує певні права і свободи людини та застосовується поліцейськими відповідно до закону для забезпечення виконання покладених на поліцію повноважень. Поліцейський захід застосовується виключно для виконання повноважень поліції. Обраний поліцейський захід має бути законним, необхідним, пропорційним та ефективним. Обраний поліцейський захід є законним, якщо він визначений законом. Поліцейському заборонено застосовувати будь-які інші заходи, ніж визначені законами України. Обраний поліцейський захід є необхідним, якщо для виконання повноважень поліції неможливо застосувати інший захід або його застосування буде неефективним, а також якщо такий захід заподіє найменшу шкоду як адресату заходу, так і іншим особам. Застосований поліцейський захід є пропорційним, якщо шкода, заподіяна охоронюваним законом правам і свободам людини або інтересам суспільства чи держави, не перевищує блага, для захисту якого він застосований, або створеної загрози заподіяння шкоди. Обраний поліцейський захід є ефективним, якщо його застосування забезпечує виконання повноважень поліції. Поліцейський захід припиняється, якщо досягнуто мети його застосування, якщо неможливість досягнення мети заходу є очевидною або якщо немає необхідності у подальшому застосуванні такого заходу.

33. Відповідно до частини 1 статті 42 Закону № 580-VIII поліція під час виконання повноважень, визначених цим Законом, уповноважена застосовувати такі заходи примусу: фізичний вплив (сила); застосування спеціальних засобів; застосування вогнепальної зброї.

34. Згідно зі статтею 43 Закону № 580-VIII поліцейський зобов'язаний заздалегідь попередити особу про застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї і надати їй достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, крім випадку, коли зволікання може спричинити посягання на життя і здоров'я особи чи та/або поліцейського або інші тяжкі наслідки, або в ситуації, що склалася, таке попередження є невиправданим або неможливим.

35. Вид та інтенсивність застосування заходів примусу визначаються з урахуванням конкретної ситуації, характеру правопорушення та індивідуальних особливостей особи, яка вчинила правопорушення.

36. Відповідно до частини 1 статті 45 Закону № 580-VIII поліцейський для забезпечення публічної безпеки і порядку застосовує спеціальні засоби, визначені цим Законом.

37. Згідно з частинами 1, 4 статті 46 Закону № 580-VIII застосування вогнепальної зброї є найбільш суворим заходом примусу.

38. Поліцейський уповноважений у виняткових випадках застосовувати вогнепальну зброю: для відбиття нападу на поліцейського або членів його сім'ї, у випадку загрози їхньому життю чи здоров'ю; для захисту осіб від нападу, що загрожує їхньому життю чи здоров'ю; для звільнення заручників або осіб, яких незаконно позбавлено волі; для відбиття нападу на об'єкти, що перебувають під охороною, конвої, житлові та нежитлові приміщення, а також звільнення таких об'єктів у разі їх захоплення; для затримання особи, яку застали під час вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину і яка намагається втекти; для затримання особи, яка чинить збройний опір, намагається втекти з-під варти, а також озброєної особи, яка погрожує застосуванням зброї та інших предметів, що загрожують життю і здоров'ю людей та/або поліцейського; для зупинки транспортного засобу шляхом його пошкодження, якщо водій своїми діями створює загрозу життю чи здоров'ю людей та/або поліцейського.

39. Відповідно до частини 5 статті 46 Закону № 580-VIII поліцейський уповноважений застосовувати вогнепальну зброю тільки після попередження про необхідність припинення протиправних дій і намір використання заходу примусу, визначеного цією статтею.

40. Згідно з частиною 9 статті 46 Закону № 580-VIII поліцейському заборонено застосовувати вогнепальну зброю в місцях, де може бути завдано шкоди іншим особам, а також у вогненебезпечних та вибухонебезпечних місцях, крім випадків необхідності відбиття нападу або крайньої необхідності.

41. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

42. Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначає Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, затверджений Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут).

43. Відповідно до пункту 9 Закону України від 23 грудня 2015 року № 901-VIII «Про внесення змін до «Про Національну поліцію» до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» поширено на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22 квітня 2006 року № 3460-ІV (із наступними змінами).

44. Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

45. За змістом статті 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

46. Відповідно до статті 2 Дисциплінарного статуту дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

47. Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

48. Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

49. За змістом статті 14 Дисциплінарного статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника. Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ, як вид стягнення, є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

50. Згідно з підпунктом 2.1 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України (надалі - Інструкція), затвердженої наказом МВС України від 12 березня 2013 року № 230, підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

51. Відповідно до пункту 8.1. Інструкції підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Згідно з пунктом 8.7. Інструкції висновок службового розслідування підписується виконавцем (головою та членами комісії) та затверджується начальником, який призначив службове розслідування, або вищим прямим начальником.

VІ. Висновки Верховного Суду

52. Переглянувши оскаржені рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), колегія суддів дійшла висновку, що суди: встановили фактичні обставини цієї справи на підставі допустимих доказів, на підставі встановлених обставин надали правильну правову оцінку діям відповідача в аспекті спірних правовідносин цієї справи, а також діям позивача, які зумовили проведення службового розслідування та прийняття на цій підставі спірних наказів Національної поліції України.

53. Доводи, якими позивач аргументує касаційну скаргу, по суті, полягають у виправданні своїх дій як поліцейського під час затримання ОСОБА_3 і необхідності переоцінити їх з урахуванням цих доводів з тим, щоб визнати спірні накази протиправними. На думку позивача, за встановлених під час службового розслідування обставин він діяв правомірно і адекватно, тож з огляду на ситуацію, яка склалась, застосування вогнепальної зброї було цілком виправданим.

54. Втім, такі аргументи позивача не дають підстав вважати, що розгляд справи був поверховим і невстановленими залишилися обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

55. За описаних обставин справи та правового регулювання спірних відносин, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність у діях ОСОБА_1 складу дисциплінарного проступку. Зокрема, зважаючи на те, як відбулось затримання ОСОБА_3 (з використанням вогнепальної зброї у громадському місці, за участі ще інших поліцейських та наражаючи на небезпеку перехожих людей, кількість пострілів, які здійснив позивач, ненадання затриманому медичної допомоги, а також з огляду на наслідки такого затримання - смерть ОСОБА_3 від кульового поранення) колегія суддів вважає обґрунтованими висновки судів про відповідність застосовного до позивача заходу дисциплінарного стягнення тяжкості вчиненого ним проступку. Стосовно тверджень про безпідставне застосування Інструкції, то такі є помилковими і ґрунтуються на помилковому трактуванні законодавства.

56. З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

57. Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.

58. Зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

VII. Судові витрати

59. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 липня 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2017 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді О. В. Білоус

Т. Г. Стрелець