Справа № 826/1447/18
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2018-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

14 листопада 2018 року №826/1447/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., за участю секретаря судових засідань Огнивого Д.П., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_3
до треті особи проДержавного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у місті Києві Скрипки Юлії Олександрівни житлово-будівельний кооператив «Будівельник-6», ОСОБА_5 визнання протиправними дій та скасування постанови про опис та арешт майна боржника від 27.11.2017,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_3 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у місті Києві, в якому просить суд визнати дії державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції Скрипки Юлії Олександрівни, в рамках виконавчого провадження №54665908, незаконними та неправомірними та скасувати постанову про опис та арешт майна боржника від 27.11.2017, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_6.

Позовні вимоги мотивовано тим, що квартирою АДРЕСА_1, користується особисто позивач, а боржник в межах виконавчого провадження №54665908 - ОСОБА_5 в квартирі не мешкає більше трьох місяців та свої речі вивезла, однак відповідачем протиправно було описано все майно, що унеможливлює користування позивачем її власним майном.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.01.2018 відкрито спрощене позовне провадження у справі, залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: житлово-будівельний кооператив "Будівельник-6" та ОСОБА_5, зобов'язано відповідача по справі надати суду копії матеріалів виконавчого провадження №54665908 та призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідач надав суду копії матеріалів виконавчого провадження, витребувані ухвалою від 29.01.2018, однак відзиву на позовну заяву по суті спірних правовідносин не надав.

Представником третьої особи - житлово-будівельного кооперативу «Будівельник-6» було надано пояснення стосовно предмета позову, в яких зазначено, що ОСОБА_3 не має ніякого відношення до квартири АДРЕСА_1, а сама квартира є кооперативною власністю і не може бути вилучена чи передана ні організаціям, ні окремим особам. Так, позивач своїми діями перешкоджає житлово-будівельному кооперативу «Будівельник-6» користуватися в своїх цілях кооперативною квартирою №3, яка є власністю кооперативу.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.

Через канцелярію Окружного адміністративного суду міста Києва від представника житлово-будівельного кооперативу «Будівельник-6» надійшло клопотання про прискорення розгляду справи.

Розглянувши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 10.12.2015 по справі №754/11350/13-ц позовну заяву Житлово-будівельного кооперативу «Будівельник-6» до ОСОБА_5, третя особа: Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація, про усунення перешкод та виселення задоволено.

Суд вирішив: усунути перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом примусового виселення ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, без надання іншого житлового приміщення; зобов'язати ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, звільнити квартиру АДРЕСА_1; стягнути з ОСОБА_5 на користь житлово-будівельного кооперативу «Будівельник-6» судові витрати в розмірі 114 грн. 71 коп.

Ухвалою апеляційного суду міста Києва від 10.02.2016 №75411350/13-ц рішення Деснянського районного суду міста Києва від 10.12.2015 по цивільній справі за позовом житлово-будівельного кооперативу «Будівельник-6» до ОСОБА_5, третя особа: Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація про усунення перешкод та виселення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.09.2016 по справі №75411350/13-ц касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилено, рішення Деснянського районного суду міста Києва від 10.12.2015 та ухвалу апеляційного суду міста Києва від 10.02.2016 залишено без змін.

На виконання рішення від 10.12.2015 №75411350/13-ц, Деснянським районним судом міста Києва 19.08.2017 видано виконавчий лист.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.09.2017 до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві надійшов на виконання виконавчий лист №754/11350/13-ц виданий 19.08.2017 Деснянським районним судом міста Києва про усунення перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1, шляхом примусового виселення ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, без надання іншого житлового приміщення. (ВП 54665908)

Державним виконавцем Поповою А.О. 25.09.2017 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та повідомлено боржника по необхідність виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.

Виходом державного виконавця 13.10.2017 за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що рішення суду боржником добровільно в 10-ти денний термін не виконано, з огляду на що, державним виконавцем було призначено виконавчі дії на 26.10.2017 та повідомлено сторонам виконавчого провадження.

Так, 23.10.2017 державним виконавцем винесено постанову про залучення працівників органів внутрішніх справ та винесено постанову про Утворення виконавчої групи, до якої включено державних виконавців відділу, Скрипку Юлію Олександрівну, Шавель Олесю Володимирівну, Попову Аллу Олегівну.

Виходом державних виконавців 26.10.2017 за адресою: АДРЕСА_1, встановлено, що ОСОБА_5 в квартирі відсутня.

Повторно, 23.11.2017 державним виконавцем здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено, що ОСОБА_5 в квартирі відсутня, в квартирі проживають інші особи, ОСОБА_3 та ОСОБА_9, які звільняти квартиру відмовилися, стверджуючи, що їм належить частина квартири №3 і вони мають право користування своєю часткою квартири.

Державними виконавцями проведено опис та арешт майна, яке знаходилось в квартирі АДРЕСА_1, про що складено відповідний акт від 23.11.2017 та постанову про опис та арешт майна боржника від 23.11.2017 ВП №54665908.

Позивач, не погоджуючись з такими діями державного виконавця а також вважаючи постанову від 23.11.2017 ВП №54665908 протиправною, звернувся до суду з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження" (надалі по тексту - Закон)

За приписами статті 1 Закону (в редакції на момент вчинення спірних виконавчих дій в межах виконавчого провадження №54665908), виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з приписами частини першої статті 26 Закону, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п'ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна (частини четверта статті 13 Закону).

Згідно з приписами частини першої статі 18 Закону виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною третьою вказаної статті передбачено право виконавця, зокрема, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (частина четверта статті 18 Закону).

Статтею 66 Закону встановлено порядок виконання рішення про виселення боржника.

Так, державний виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону (протягом 10 робочих днів), перевіряє виконання боржником рішення про його виселення.

У разі невиконання боржником рішення про його виселення самостійно державний виконавець виконує його примусово.

Державний виконавець призначає день і час примусового виселення, про що письмово інформує боржника. Боржник вважається повідомленим про його примусове виселення, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися виселення, чи іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем.

Відсутність боржника, належним чином повідомленого про день і час примусового виселення, під час виконання рішення про виселення боржника не є перешкодою для його виселення.

Примусове виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від боржника, його майна, домашніх тварин та у забороні боржнику користуватися цим приміщенням. Примусовому виселенню підлягають виключно особи, зазначені у виконавчому документі.

Примусове виселення здійснюється у присутності понятих за участю працівників поліції.

Якщо виконання рішення здійснюється за відсутності боржника, державний виконавець зобов'язаний провести опис майна. Описане майно передається для відповідального зберігання стягувачу або іншій особі, визначеній державним виконавцем.

Передане для зберігання майно боржника повертається йому державним виконавцем на підставі акта після відшкодування боржником витрат, пов'язаних із зберіганням такого майна.

Про виконання рішення про виселення боржника державний виконавець складає акт, що підписується особами, які брали участь у виконанні рішення про примусове виселення.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.11.2017 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у місті Києві Шавель Олесею Володимирівною при вчиненні виконавчих щодо примусового виселення ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 в межах виконавчого провадження 54665908, відкритого на підставі виконавчого листа Деснянського районного суду міста Києва від 19.08.2017 №75411350/13-ц, було встановлено відсутність боржника у квартирі, за вказаною вище адресою.

Так, державним виконавцем в присутності понятих було складено акт у відповідності з приписами статті 66 Закону України «Про державну виконавчу службу», копія якого наявна в матеріалах справи.

В свою чергу, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у місті Києві Скрипкою Юлією Олександрівною 23.11.2017 було винесено оскаржувану постанову про опис та арешт майна боржника в межах виконавчого провадження №54665908.

При цьому, позивач наголошує, що ОСОБА_5, яка є боржником за виконавчим листом №754/11350/13-ц, у спірній квартирі не проживає, квартирою користується позивач та наявне в ній майно належать позивачеві, а державним виконавцем не було взято той факт, що боржник за вказаною адресою відсутня.

Разом з тим, суд звертає увагу, що позивачем взагалі не було надано жодних доказів на підтвердження права володіння, користування чи розпорядження квартиною АДРЕСА_1. Договорів купівлі-продажу чи оренди квартири, витягів з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно, які б посвідчували право позивача на вказану вище квартиру - суду не надано.

Суд також бере до уваги наявні в матеріалах справи пояснення третьої особи - житлово-будівельного кооперативу «Будівельник-6» стосовно того, що квартира АДРЕСА_1 взагалі належить кооперативу, який власне і є стягувачем за виконавчим листом №754/11350/13-ц, а позивач своїми діями перешкоджає кооперативу у вільному користуванні своїм майном.

Суд наголошує, що рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 10.12.2015 по справі №754/11350/13-ц дійсно встановлено право власності кооперативу «Будівельник-6» на квартиру АДРЕСА_1, вказане рішення набрало законної сили та є чинним.

Згідно з приписами частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Позивач, зазначаючи, що речі в спірній квартирі належать їй, посилається на акти державного виконавця від 10.01.2017, від 26.10.2017та від 23.11.2017 в межах виконавчого провадження №54665908.

Проте, зазначені акти не беруться судом до уваги, оскільки наявна в них інформація щодо приналежності речей в кватирі №3 ОСОБА_3 записана зі слів самого позивача, відтак вказана інформація не може бути використана в якості доказів по справі.

Відтак, проаналізувавши наведене в сукупності суд зазначає, що державними виконавцями в межах Закону України «Про виконавче провадження» були вчинені відповідні дії щодо виконання рішення суду від 10.12.2015 по справі №754/11350/13-ц, при цьому, доказів того, що державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції Скрипкою Юлією Олександрівною було перевищено свої повноваження, чи вчинено дії, які не передбаченні Законом України «Про виконавче провадження» позивачем суду не надано та підчас судового розгляду справи відповідних обставин судом не встановлено.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи сторін, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.