Справа № 566/1132/18
Суддя: Феха Т.С.
Дата ухвалення: 2018-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 566/1132/18
номер провадження 2-а/558/12/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2018 року смт. Демидівка

Демидівський районний суд Рівненської області, в складі судді одноособово Феха Т.С., при секретарі Ковальській Л.С., з участю позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора дозвільної служби Млинівського відділення поліції Дубенського відділу поліції ГУНП в Рівненській області Камінського Михайла Васильовича про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення ГБ № 289008 від 14 квітня 2018 року, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача інспектора дозвільної служби Млинівського відділення поліції Дубенського відділу поліції ГУНП в Рівненській області Камінського Михайла Васильовича про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення ГБ № 289008 від 14 квітня 2018 року.

Під час розгляду справи позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав та пояснив, що ним було придбано мисливську рушницю. А тому у встановлений десятиденний строк, він звернувся у Млинівське відділення поліції Дубенського відділу поліції ГУНП в Рівненській області, а саме: до інспектора дозвільної служби Камінського М.В., щоб зареєструвати мисливську рушницю та отримали дозвіл на її носіння і зберігання. При цьому, інспектору Камінському М.В. ним були передані усі необхідні документи для отримання дозволу на носіння та зберігання зброї. Камінський М.В. повідомив про те, що придбану рушницю необхідно здати у Рівненський НДЕКЦ МВС України для перевірки її технічного стану. Для вивчення матеріальної частини зброї його рушницю було передано до Рівненського НДЕКЦ МВС України. Згодом, йому було видано дозвіл на носіння та зберігання мисливської рушниці.

Однак, як пізніше йому стало відомо, ніби-то на час повернення рушниці Рівненським НДЕКЦ МВС України, закінчилися терміни реєстрації рушниці. Вважає, що адміністративного правопорушення не вчиняв, оскільки і зброю, і усі документи, необхідні для її реєстрації та отримання дозволу на носіння і зберігання рушниці, ним були надані відповідачеві у встановлені строки.

Позивач ОСОБА_2 пояснив, що в серпні 2018 року, коли в особистих справах перебував у приміщенні Млинівського відділення поліції Дубенського відділу поліції ГУНП в Рівненській області, дізнався про те, що 14 квітня 2018 року інспектором дозвільної служби Млинівського відділення поліції Дубенського відділу поліції ГУНП в Рівненській області Камінським М.В. було винесено відносно нього постанову по справі про адміністративне правопорушення ГБ № 289008 за ст. 192 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), згідно якої зазначалося про те, що він порушив термін реєстрації мисливської нарізної зброї та відносно нього було накладено адміністративне стягнення - попередження.

З вказаною постановою не погоджується, вважає її протиправною, оскільки після придбання рушниці у встановлений строк звернувся до відповідача для реєстрації зброї, надавши зброю та усі необхідні документи. Про винесення оскаржуваної постанови його не повідомляли. Відповідачем, в порушення вимог чинного законодавства, не складався протокол про адміністративне правопорушення, копія такого протоколу йому не вручалася та не роз'яснювалися його права і обов'язки.

Крім того, позивач зазначає, що відповідач його не повідомляв про час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, у зв'язку з чим були порушені його права, оскільки був позбавлений можливості надати пояснення, заявити клопотання і надати документи для долучення до справи.

В оскаржуваній постанові, у графі «вилучені речі, документи отримав» та «примірник постанови отримав» містяться підписи, однак він постанову не підписував.

З вказаних підстав позивач ОСОБА_2 просив визнати протиправною та скасувати постанову інспектора дозвільної служби Млинівського відділення поліції Дубенського відділу поліції ГУНП в Рівненській області Камінського М.В. від 14 квітня 2018 року ГБ № 289008 про накладення адміністративного стягнення на позивача за ст. 192 КУпАП.

Відповідач - інспектор дозвільної служби Млинівського відділення поліції Дубенського відділу поліції ГУНП в Рівненській області Камінський М.В., як суб'єкт владних повноважень, в судове засідання повторно не з'явився; про причини неприбуття в судове засідання не повідомив, відзиву на адміністративний позов до суду не подавав (а.с. 30, 34).

Відповідно до правил ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ч. 4 ст. 159 КАС України неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Повно і всебічно дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази по справі за внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 квітня 2018 року інспектором дозвільної служби Млинівського відділення поліції Дубенського відділу поліції ГУНП в Рівненській області Камінським М.В. винесено постанову ГБ № 289008 по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 192 КУпАП та накладено на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді попередження. У постанові вказується про те, що 11 квітня 2018 року о 10 годині встановлено, що гр. ОСОБА_2 порушив термін реєстрації мисливської нарізної зброї ОПСКС, к - 7,62 № УА6796 И, чим порушено п. 2.2. Інструкції, затвердженої Наказом МВС № 622/1998р. Продано 20.03.2018 р. (а.с. 5).

Ч. 1 ст. 5 КАС України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

Згідно положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція може застосовувати перевірку документів та опитування особи, перевірку дотримання вимог дозвільної системи органів внутрішніх справ.

Доказом у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та коли такі докази отримані у встановленому законом порядку. Для підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідач, відповідно до статті 251 КУпАП, мав би надати, зокрема, документи, що підтверджували вчинення адміністративного правопорушення, пояснення свідків, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності тощо. Сам по собі опис адміністративного правопорушення у постанові про накладення адміністративного стягнення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування (виявлення та встановлення) цього правопорушення.

В іншому випадку, є підстави вважати, що застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується також на правових висновках, які зробив Конституційний Суд України у своєму рішенні у справі №23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачем не було надано до суду відзиву на позовну заяву позивача, не надано суду доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення.

Положення ч. 3 ст. 62 Конституції України визначають, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Із змісту оскаржуваної постанови встановлено, що позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення термінів реєстрації мисливської нарізної зброї та у такій постанові зазначено, що позивач порушив п. 2.2. Інструкції, затвердженої Наказом МВС № 622/1998 р.

Однак, п. 2.2. Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затв. Наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 року (з наступними змінами), визначає порядок виготовлення та зберігання бланків дозволів на право зберігання та носіння зброї, а також строк їх дії, а не терміни реєстрації придбаної зброї.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню; відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено у передбаченому законом порядку правомірності винесення оскаржуваної постанови та наявності в діях ОСОБА_2 порушення, за яке передбачена відповідальність ст.192 КУпАП.

В порушення вимог ст. 245, ст. 280 КАС України, при розгляді справи відносно ОСОБА_2 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 192 КУпАП, інспектором дозвільної служби Млинівського відділення поліції Дубенського відділу поліції ГУНП в Рівненській області Камінським М.В. не всебічно та неповно з'ясовано обставини справи. Так, із дослідженої в судовому засіданні копії постанови ГБ № 289008 по справі про адміністративне правопорушення від 14 квітня 2018 року та паспорта позивача (а.с. 2-5) вбачається, що на час винесення оскаржуваної постанови, відповідачем не були належним чином встановлені анкетні дані особи, яка притягувалася до адміністративної відповідальності, оскільки мають місце розбіжності у зазначеному імені особи, яка притягувалася до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, у тексті оскаржуваної постанови відсутні посилання на докази, що підтверджували б вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_2

Таких доказів не було надано до суду відповідачем в ході розгляду адміністративної справи.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено належними та допустимими доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 192 КУпАП, та обґрунтованості винесення оскаржуваної постанови.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено у передбаченому законом порядку правомірності винесення оскаржуваної постанови та наявності в діях ОСОБА_2 порушення, за яке передбачена відповідальність ст. 192 КУпАП.

У своїй позовній заяві позивач ОСОБА_2 посилався на положення ст.ст. 192, 254, 256, 268, 278 - 280, 289 КУпАП, які обґрунтовано підлягають застосуванню при вирішенні спору між сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Ч. 2 ст. 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за доцільне вийти за межі позовних вимог, та відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, вирішити питання про закриття справи про адміністративне правопорушення.

З урахуванням вказаних обставини справи та наведених правових норм, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача - скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 241-246, 255, 286 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_2 задовільнити.

Постанову серії ГБ № 289008 від 14 квітня 2018 року інспектора дозвільної служби Млинівського відділення поліції Дубенського відділу поліції ГУНП в Рівненській області Камінського Михайла Васильовича (адреса: смт. Млинів, вулиця Поліщука, буд. 2а, Рівненської області) про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (жителя АДРЕСА_1, РНОКПП - НОМЕР_1), за ст. 192 КУпАП у вигляді попередження скасувати, а провадження у вказаній справі - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.С. Феха.

Повний текст рішення складено 5 листопада 2018 року.