Справа № 825/2224/18
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2018-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 825/2224/18 Суддя (судді) першої інстанції: Бородавкіна С.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Ганечко О.М. та Сорочка Є.О.,

за участю секретаря Седика Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Чернігівський механічний завод" на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Чернігівський механічний завод" до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Приватне акціонерне товариство "Чернігівський механічний завод" (далі - позивач, ПрАТ «ЧМЗ») звернулось до суду із адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області (далі - відповідач, ГУДФС у Чернігівській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23.03.2018 №0.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 липня 2018 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позову. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права та неповно з'ясовано судом обставини, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з'явилися в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, ПрАТ «ЧМЗ» є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 15.12.1999 внесено відповідний запис. Основним видом діяльності позивача за КВЕД є 28.41 Виробництво металообробних машин.

На підставі направлення ГУ ДФС у Чернігівській області від 22.02.2018 № 435, пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп.78.1.4 п. 78.1 ст.78 та ст. 82 Податкового кодексу України, відповідно до наказу ГУДФС у Чернігівській області від 21.02.2018 №346, посадовими особами контролюючого органу проведена документальна позапланова виїзна перевірка ПрАТ «ЧМЗ» щодо правомірності формування податкової звітності з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «МІЖРЕГІОНАЛЬНА МЕТАЛУРГІЙНА КОМПАНІЯ» за грудень 2015 року, березень 2016 року, квітень 2016 року, червень 2016 року, липень 2016 року та серпень 2016 року, відповідно до затвердженого плану (переліку питань) документальної перевірки.

Перевірка проведена в період з 22.02.2018 по 28.02.2018 з відома директора ПрАТ «ЧМЗ» та в присутності головного бухгалтера.

За результатами перевірки ГУДФС в Чернігівській області складено акт від 03.03.2018 №165/14/03576858, з додатками.

Перевіркою встановлено порушення ПрАТ «ЧМЗ» п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200 Податкового Кодексу України, в результаті чого ПрАТ «ЧМЗ» за період з 01.12.2015 по 31.08.2016 занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на суму 87 225 грн., в т.ч. за грудень 2015 року на 367,00 грн., за березень 2016 року на 43957,00 грн., за квітень 2016 року на 63,00 грн., за червень 2016 року на 18722,00 грн., за липень 2016 року на 24112,00 грн., за серпень 2016 року на 4,00 грн.

Так, контролюючий орган посилаючись на висновки ГУ ДФС у м. Києві на матеріали перевірки з питань проведення фінансово-господарських операцій ТОВ «МІЖРЕГІОНАЛЬНА МЕТАЛУРГІЙНА КОМПАНІЯ» та вирок Подільського районного суду міста Києва від 04.10.2017 у справі № 758/8351/17, яким засновника та директора ТОВ «МЕЖРЕГІОНАЛЬНА МЕТАЛУРГІЙНА КОМПАНІЯ» ОСОБА_2 визнано винним у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 205-1 Кримінального кодексу України, дійшов висновку, що видаткові накладні та інші первинні документи, які мають підписи вказаного громадянина, складені всупереч вимог ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», не мають юридичної сили та не можуть бути підставою для відображення в регістрах бухгалтерського обліку та податковій звітності ПрАТ «ЧМЗ» господарських операцій із зазначеним товариством.

Вважаючи висновки викладені у вищевказаному акті перевірки неправомірними, позивач оскаржив їх в адміністративному порядку і листом від 22.03.2018 № 3100/10-25/01-14-06-06 ГУДФС у Чернігівській області повідомило ПрАТ «ЧМЗ», що його заперечення є недостатньо обґрунтовані та не можуть бути враховані при винесенні податкового повідомлення-рішення.

На підставі акту перевірки ГУДФС в Чернігівській області винесено ПрАТ «ЧМЗ» податкове повідомлення-рішення від 23.03.2018 № 0, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 130837,50 грн. (87225,00 грн. за основним платежем та 43612,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями).

Не погоджуючись з винесеним податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його в адміністративному порядку, однак рішенням ДФС України від 22.05.2018 № 17630/6/99-99-11-01-01-25 його залишено без змін.

Позивач, вважаючи, що податкове повідомлення-рішення прийняте з порушенням вимог податкового законодавства, є незаконним, звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що подані позивачем первинні документи бухгалтерського та податкового обліку не є достатніми доказами фактичного виконання операцій, оскільки спірні господарські операції не підтверджені належними первинними документами, що в сукупності з виявленими ГУДФС у Чернігівській області фактами щодо фіктивної діяльності контрагента позивача свідчить про безтоварність господарських операцій, що виключає правомірність їх відображення у податковому обліку ПрАТ «ЧМЗ».

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пп.14.1.181 п.14.1. ст.14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з п.198.2 ст.198 Податкового кодекс України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Закон України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності, які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством (ст. 2).

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ст. 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відповідно до п. 2.15 та п. 2.16 вищевказаного Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні».

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що в процесі господарської діяльності ПрАТ «ЧМЗ» мало взаємовідносини із ТОВ «МІЖРЕГІОНАЛЬНА МЕТАЛУРГІЙНА КОМПАНІЯ» в період з 01.12.2015 по 31.08.2016.

Зокрема, позивач здійснював придбання у вказаного контрагента металевої сировини (труб, оцинкованих листів, балок, кутників та ін.), про що сторонами складені такі документи бухгалтерського обліку:

- видаткові накладні від 29.12.2015 № РН-291207, від 30.03.2016 № РН-300310, від 08.04.2016 № РН-080403, від 17.06.2016 № РН-170601 та від 04.08.2016 № РН-040802 ;

- податкові накладні від 25.12.2015 № 109, від 23.03.2016 № 112, від 04.04.2016 № 2, від 06.04.2016 № 19, від 08.04.2016 №35, від 03.06.2016 №12, від 17.06.2016 №92, від 27.07.2016 №123, від 04.08.2016 №22 (а.с. 111-119 т.1) та розрахунки коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних від 31.03.2016 №165, від 05.04.2016 №8;

- рахунки на оплату (а.с. 95-100 т.1), відповідно до яких ПрАТ «ЧМЗ» платіжними дорученнями перераховано ТОВ «МІЖРЕГІОНАЛЬНА МЕТАЛУРГІЙНА КОМПАНІЯ» кошти за отриманий товар (а.с. 86-94 т.1). Вказане зафіксовано у виписках з банку.

На підтвердження транспортування придбаного у ТОВ «МІЖРЕГІОНАЛЬНА МЕТАЛУРГІЙНА КОМПАНІЯ» товару до ПрАТ «ЧМЗ» позивачем надано: подорожні листи, накази на відрядження водіїв, звіти про використання коштів, виданих на відрядження, посвідчення про відрядження, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), накладні на вантаж одержувача.

Отримані у контрагента матеріали були оприбутковані позивачем на склад, на підтвердження чого надано прибуткові ордери, та використовувались ПрАТ «ЧМЗ» у виробництві, про що складено забірні карти та акти на списання.

Операція з придбання у вказаного контрагента металевої сировини відображена ПрАТ «ЧМЗ» у бухгалтерському обліку, на підтвердження чого представником позивача надано виписки з журнала-ордера по рах. 631 за вищевказаний період.

Разом з тим, як свідчать матеріал справи, первинні документи складені ТОВ «МІЖРЕГІОНАЛЬНА МЕТАЛУРГІЙНА КОМПАНІЯ» (постачальник), підписані ОСОБА_2, який відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, вказаний як засновник та директор даного товариства (а.с. 4-5 т.2).

В свою чергу, вироком Подільського районного суду міста Києва від 04.10.2017 у справі №758/8351/17 (провадження № 1-КП/758/549/17), який набрав законної сили 04.11.2017, громадянина ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 205-1 Кримінального кодексу України. Згідно із зазначеним вироком ОСОБА_2 у грудні 2014 року, перебуваючи у м. Києві, зустрівся із невстановленою досудовим розслідуванням особою та отримав пропозицію на внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичних осіб, завідомо неправдивих відомостей щодо призначення його як директора ТОВ «МІЖРЕГІОНАЛЬНА МЕТАЛУРГІЙНА КОМПАНІЯ» за грошову винагороду. На вказану пропозицію ОСОБА_2 погодився, однак наміру здійснювати господарську діяльність товариства і бути його учасником не мав і, в подальшому, обов'язки директора не виконував, правами не користувався.

Наведене свідчить про те, що усі надані первинні документи є неналежними, оскільки вони завідомо створенні не для здійснення господарської діяльності.

Позивачем не спростовано належними доказами доводи податкового органу щодо відсутності фактичного здійснення вказаних господарських операцій особою від імені ТОВ «МІЖРЕГІОНАЛЬНА МЕТАЛУРГІЙНА КОМПАНІЯ», а тому, з урахуванням вищевказаних обставин, такі документи не можна вважати належно оформленими та підписаними повноважною особою звітними документами, які посвідчують факт придбання товару, робіт чи послуг.

Верховний Суд України у постанові від 22.03.16р. у справі №810/6201/14 вказав на те, що первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані контрагентом від імені особи, яка заперечує свою участь у створенні та діяльності контрагента платника податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.

Перевірка та встановлення таких обставин має значення для правильного вирішення спору, оскільки такі ознаки фіктивності господарської діяльності безпосередньо впливають на встановлення чи спростування факту здійснення господарської операції та формування на її підставі правомірної податкової вигоди.

Відповідно до ст.244-2 КАС України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку про відсутність факту здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами, а тому підстави для задоволення позову відсутні, що і було вірно встановлено судом першої інстанції.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та прийняв законне і обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Чернігівський механічний завод" залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 липня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329 - 331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді: