Справа № 643/7858/18
Суддя: Харченко А. М.
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/7858/18

Провадження № 2-а/643/269/18

07.11.2018 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Харченко А.М.

за участю секретаря - Горборукової М.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 5 батальйону № 4 Управління патрульної поліції м. Харкова Куліш Євгена Миколайовича про скасування рішення про притягнення до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора роти № 5 батальйону № 4 Управління патрульної поліції м. Харкова Куліш Є.М., в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ВР № 099797 від 12.06.2018 р. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 12 червня 2018 року, біля 9 годин 30 хвилин, він, керуючи автомобілем Mazda CX-5, державний номер НОМЕР_1, їхав автомобільною дорогою по вул. Академіка Павлова, 130 та був зупинений інспектором роти № 5 батальйону № 4 Управління патрульної поліції м. Харкова Куліш Є.М. Після зупинення автомобіля позивача, інспектор Куліш Є.М. заявив, нібито керуючи транспортним засобом, він не був пристебнутий пасивним засобом захисту, а також заявив вимогу пред'явити йому свідоцтво про проходження технічного огляду на транспортний засіб. Насправді, позивач не порушував Правила дорожнього руху, на момент керування автомобілем він був пристебнутий ременем безпеки, та відстебнув його лише після повної зупинки транспортного засобу, а що стосується вимоги про пред'явлення свідоцтва про проходження технічного огляду, то ця вимога була незаконною, про що він повідомив інспектора Куліш Є.М. Але інспектор проігнорував заперечення та склав зазначену постанову. З цією постановою позивач не згоден, оскільки інспектор незаконно вимагав у нього документ, який не передбачений Правилами дорожнього руху та за жодних обставин не мав бути у позивача та надаватися працівникам поліції. Обов'язки водія чітко встановлені п. 2.4. Правил дорожнього руху, відповідно до якого водій повинен на вимогу працівника поліції зупинитися, а також пред'явити для перевірки документи, визначені в пункті 2.1 цих Правил. А пунктом 2.1 Правил дорожнього руху передбачено вичерпний перелік документів, які водій повинен мати при собі. Згадування щодо свідоцтва про проходження технічного контролю цей перелік не містить. Згідно з технічним паспортом на автомобіль Mazda CX-5, яким керував позивач, він відноситься до типу «загальний легковий універсал-В», тобто є легковим автомобілем, та не підпадає під вимоги, визначені п.1 ч.2 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух». Крім того, постанова не містить жодних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а тому відповідач не мав правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Позивач ОСОБА_1 направив суду клопотання, в якому просив розглядати справу за його відсутності. Свої позовні вимоги підтримує та просив задовольнити.

Відповідач - інспектор роти № 5 батальйону № 4 Управління патрульної поліції м. Харкова Куліш Є.М. на неодноразові виклики в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд розглянув справу на підставі наявних доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що інспектором роти № 5 батальйону № 4 Управління патрульної поліції м. Харкова Куліш Є.М. було винесено постанову серії ВР № 099797 від 12.06.2018 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованої не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст. 121 КУпАП, з застосуванням до останнього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Згідно з даною постановою ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він, керуючи транспортним засобом Mazda CX-5, державний номер НОМЕР_1, 12.06.2018 р. о 09.40 год.., на вул. Академіка Павлова, 130 м. Харкова був не пристебнутий пасивним засобом захисту та при перевірці не пред'явив свідоцтво о проходженні тех.огляду або його не пройшов в законному порядку, чим порушив п. 31.3.б ПДР України (а.с. 5).

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.11 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

В розумінні Кодексу адміністративного судочинства України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення. Право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Отже, суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов'язаний з'ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Проте доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, оскаржувана постанова не містить. Під час розгляду справи судом також не надано належних доказів на користь правомірності оскаржуваної постанови.

Згідно з вимогами ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як зазначено вище, відповідач - інспектор роти № 5 батальйону № 4 Управління патрульної поліції м. Харкова Куліш Є.М. в судове засідання не з'явився, правомірність свого рішення не довів.

Згідно з ч.3 п.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити та скасувати постанову серія ВР № 099797 від 12.06.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, складену інспектором роти № 5 батальйону № 4 Управління патрульної поліції м. Харкова Куліш Є.М. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП, закрити справу про адміністративне правопорушення, в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 121 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 9, 77, 90, 241-243, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову серія ВР № 099797 від 12.06.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, складену інспектором роти № 5 батальйону № 4 Управління патрульної поліції м. Харкова Куліш Євгеном Миколайовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП, закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня отримання копії рішення з подачею копії скарги до апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складений 07 листопада 2018 року.

Суддя Харченко А.М.