Справа № 826/15762/16
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2018-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 вересня 2018 року № 826/15762/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Васильченко І.П., суддів Вєкуа Н.Г., Федорчук А.Б., при секретарі судових засідань Ксендзов А.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2,

Конфедерації Вільних профспілок України

до Кабінету Міністрів України

треті особи 1. Міністерство соціальної політики України,

2. Державна служба України з питань праці,

3. ОСОБА_4

про визнання протиправною та скасування постанови КМУ №461

від 24.06.2016 р., зобов'язання вчинити дії

за участю представників сторін:

від позивача 1: не прибув,

від позивача 2: Давиденко В.П.,

від відповідача: Пуленець А.С.,

від третьої особи 1: не прибув,

від третьої особи 2: Мельничук І.В.,

від третьої особи 3: ОСОБА_8

На підставі ч. 1 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 05 вересня 2018 року проголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) судове рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 243 названого Кодексу. Під час проголошення скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення сторонам роз'яснено зміст судового рішення, порядок і строк його оскарження, а також порядок отримання повного тексту рішення.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі-позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовною заявою до Кабінету Міністрів України (далі- відповідач) в якій просить:

- визнати незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 р. №461 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах».

Конфедерація Вільних профспілок України (далі- позивач) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовною заявою до Кабінету Міністрів України (далі-відповідач), треті особи: Міністерство соціальної політики України, Державної служби з питань праці України, ОСОБА_4 (далі-треті особи), в якій з урахуванням уточнення позовних вимог просить:

- визнати протиправною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №461 від 24 червня 2016 року «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах».

- зобов'язати Кабінет Міністрів України з метою поновлення прав громадян України, які були порушені постановою Кабінету Міністрів України №461 від 24 червня 2016 року «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» в місячний строк з моменту набрання рішенням суду законної сили прийняти новий нормативно-правовий акт, яким поновити з 03.08.2016 р. (дата публікації постанови Кабінету Міністрів України №461 від 24 червня 2016 р. у газеті «Урядовий кур'єр» №144) дію постанов Кабінету Міністрів України, які були визнані такими, що втратили чинність відповідно до п.2 Постанови КМУ №461 згідно з переліком:

1. Постанова Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 р. №36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» (Офіційний вісник України, 2003 р., №4, ст.102)

2. Постанова Кабінету Міністрів України від 13 грудня 2004 р. №1644 «Про внесення змін до списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» (Офіційний вісник України, 2004р., №50, ст.3272)

3. Постанова Кабінету Міністрів України від 13 березня 2006 р. №276 «Про внесення зміни до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» (Офіційний вісник України, 2006р., №11, ст.714)

4. Постанова Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2010 р. №173 «Про доповнення Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» (Офіційний вісник України, 2010р., №13, ст.622).

5. Постанова Кабінету Міністрів України від 9 січня 2014 р. №3 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 р. №36» (офіційний вісник України, 2014р., №7, ст.197).

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.11.2016 року відкрито провадження по справі №826/15762/16 та призначено до колегіального судового розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.11.2016 року відкрито провадження по справі №826/16780/16 та призначено до колегіального судового розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.03.2017 року об'єднано до спільного розгляду та вирішення адміністративні справи №826/16780/16 та 826/15762/16, присвоєно об'єднаним справам загальний номер №826/15762/16.

На підставі рішення зборів суддів Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.10.2017 р., з метою пришвидшення розгляду даної справи, керівником апарату Окружного адміністративного суду міста Києва прийнято розпорядження № 7245 від 11.10.2017 р., яким відповідно до п. 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу дану справу передано на повторний автоматичний розподіл справ між суддями.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 жовтня 2017 року справу прийнято до провадження суддею Васильченко І.П. та призначено до колегіального судового розгляду.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю постанови Кабінету Міністрів України, якою порушено право позивачів на відповідне соціальне (пенсійне) забезпечення. А також зазначають, що оскаржувана постанова була прийнята з порушенням статтей 113, 116 Конституції України та не відповідає актам вищою юридичної сили, а саме Закону України «Про Кабінет Міністрів України», «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених у запереченнях проти позову. В обґрунтування своєї позиції посилався на те, що спірна Постанова прийнята КМ України в межах наданих повноважень. Крім того, відповідач посилався на те, що позивачем не надано доказів того, що спірна Постанова порушує права позивачів.

Представник третьої особи 2 (Державна служби України з питань праці) проти позову заперечували з підстав викладених у відзиві по позов та додаткових поясненнях.

Представник третьої особи 3 (ОСОБА_4.) позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Кабінетом Міністрів України 24 червня 2016 р. було прийнято Постанову №461 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», якою постановив затвердити такі, що додаються:

Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах;

Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Постанова набрала чинності 03 серпня 2016 року.

Починаючи з 15.12.2017 року набрала чинності редакція Кодексу адміністративного судочинства України, у редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів".

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 264 Кодексу адміністративного судочинства України "Особливості провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування та інших суб'єктів владних повноважень" правила цієї статті поширюються, зокрема на розгляд адміністративних справ щодо законності (крім конституційності) постанов та розпоряджень Кабінету Міністрів України, постанов Верховної Ради Автономної Республіки Крим.

Таким чином, в рамках даної категорії справ адміністративний суд наділений повноваженнями перевірки законності постанов Кабінету Міністрів України, тобто відповідності їх законам.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується цією Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання (ч. 1 ст. 117 Конституції України).

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 49 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" від 27 лютого 2014 року № 794-VII (в редакції, на момент прийняття спірного акта) Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов'язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.

Акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов Кабінету Міністрів України.

Кабінет Міністрів України відповідно до Конституції України та цього Закону затверджує Регламент Кабінету Міністрів України, який визначає порядок проведення засідань Кабінету Міністрів України, підготовки та прийняття рішень, інші процедурні питання його діяльності (частина третя статті 4 Закону).

Частиною першою параграфу 32 Регламенту Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.07.2007 № 950 (далі - Регламент) визначено, що проекти актів Кабінету Міністрів України готуються на основі та на виконання Конституції і законів України, актів і доручень Президента України, актів Кабінету Міністрів України, доручень Прем'єр-міністра, а також за ініціативою членів Кабінету Міністрів України, центральних органів виконавчої влади, державних колегіальних органів, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій з дотриманням вимог цього Регламенту.

Відповідно параграфу 33 Регламенту Кабінету Міністрів України головним розробником проекту акта Кабінету Міністрів є орган, який вносить проект акта до Кабінету Міністрів. Розробниками проектів актів Кабінету Міністрів є міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, державні колегіальні органи, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські держадміністрації відповідно до своєї компетенції. Підготовку проектів актів Кабінету Міністрів з питань забезпечення його діяльності та організації діяльності Секретаріату Кабінету Міністрів за дорученням Прем'єр-міністра здійснює Мін'юст або інше міністерство відповідно до компетенції для подальшого внесення в установленому порядку на розгляд Кабінету Міністрів відповідного проекту акта. Якщо питання, що потребує врегулювання, належить до компетенції кількох органів виконавчої влади, розробником проекту акта Кабінету Міністрів є орган, компетенція якого у відповідній сфері правового регулювання є домінуючою. Інші органи виконавчої влади, що відповідно до компетенції беруть участь у розробленні проекту акта або його погодженні, є заінтересованими органами.

Крім цього, відповідно до пункту 5-6 параграфу 33 Регламенту проект акта Уряду підлягає обов'язковому погодженню усіма заінтересованими органами, а також Мінфіном та Мінекономрозвитку (за винятком проекту розпорядження з кадрових питань). Під час опрацювання проекту акта Кабінету Міністрів повинні бути вжиті вичерпні заходи для врегулювання розбіжностей (проведені узгоджувальні процедури, консультації, наради, робочі зустрічі тощо).

Так, відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» від 24.06.2016 № 461, якою затвердив список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, та список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до довідки про погодження проекту Постанови Уряду, проект Постанови погоджено без зауважень Міністром фінансів України, Першим віце-прем'єр-міністром України - Міністром економічного розвитку України, Міністром оборони України, Міністерством освіти і науки України, Міністерством аграрної політики та продовольства України, пенсійним фондом України, першим заступником Голови Спільного представницького органу сторони роботодавців на національному рівні.

За висновком Мін'юсту від 26.06.2016 проект Постанови відповідає Конституції України, актам такої ж юридичної сили, не потребує проведення експертизи на відповідність міжнародним договорам України, не потребує проведення гендерно-правової експертизи.

З метою забезпечення вивчення та врахування думки громадськості проект акта розміщено на офіційному сайті Держпраці - www.dsp.gov.ua (пункт 8 пояснювальної записки).

Крім того, як вбачається із матеріалів, доданих до позовної заяви, листом Міністерства соціальної політики України від 16.09.2016 № 505/13/116-16, Конфедерацію Вільних профспілок України проінформовано про низку узгоджувальних нарад з питань розгляду зауважень щодо проекту акта, які надходили протягом часу громадського обговорення.

Враховуючи вищезазначене, підготовка та узгодження проекту Постанови цілком відповідає положенням параграфів 32-47 Регламенту.

Крім того, слід зазначити, що відповідно абзацу 1 статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до пунктів «а» і «б» частини першої статті 13 Закону «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, стаття 13 Закону «Про пенсійне забезпечення» визначає, повноваження Уряду, щодо затвердження списків 1 та 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Крім того, поряд із встановленням загального правила щодо права на пенсію за віком на пільгових умовах, здійснюється відсилання до підзаконного акту Кабінету Міністрів України, у якому має бути здійснена конкретизація цього правила, що свідчить про дискреційний характер повноважень Уряду, тобто за умови, що це не виходитиме за встановлені у законі межі.

Таким чином, судом не встановлено, а позивачами не доведена невідповідність спірного акта положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення» , зокрема, в частині повноважень щодо затвердження списків 1 та 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Щодо посилань позивачів на невідповідність спірного акту Конституції України суд зазначає, що питання конституційності нормативно-правових актів не належить до компетенції адміністративного суду відповідно до п. 1 ч. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про Конституційний Суд України" від 13 липня 2017 року № 2136-VIII питання конституційності актів Кабінету Міністрів України віднесені до виключної компетенції Конституційного суду України.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та наданих учасниками справи доказів, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог.

Згідно з ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В даному випадку позивач 2 в силу норм Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору не звільнений та відомості щодо понесених відповідачем судових витрат відсутні, а тому судові витрати за рахунок позивача на користь відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 6-11, 73-77, 79, 90, 139, 241 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та Конфедерації Вільних профспілок України відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.П. Васильченко

Судді Н.Г. Вєкуа

А.Б. Федорчук

Повний текс рішення складено та підписано 26.10.2018 р.