Справа № 0440/6030/18
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2018-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 жовтня 2018 року Справа № 0440/6030/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу
до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -
08.08.2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровської області ОСОБА_1 у призначенні та виплаті пенсії за віком на пільгових умовах;
- визнати протиправним і незаконним Рішення № 18 про результати розгляду заяви ОСОБА_1, прийнятого 31.01.2018р. Комісією з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право для призначення пенсії на пільгових умовах при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області;
- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, призначити і виплачувати ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах згідно «Списку № 1 виробництв , робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» з 06 грудня 2017р. та виплатити заборгованість, що утворилася з 06 грудня 2017р.;
- зобов'язати Головне управління Пенсійного Фонду України у Дніпропетровської області зарахувати ОСОБА_1 для призначення пенсії в якості стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах згідно «Списку № 1 виробництв , робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці , зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» періоди його роботи з 30.06.1987 р. по 05.08.1993р. відноситься до стажу за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників та використати для розрахунку пенсії на пільгових умовах згідно «Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» архівні довідки № 1102 - ПОЗ від 31.07.2014р. та довідку № 724 від 18.05.2018р. про заробітну плату, яку надано ПАТ «Укртелком».
В обґрунтування позовних вимог вказано, що позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, рішенням комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було відмовлено у зарахуванні до пільгового стажу період з 30.06.1987 року по 05.08.1993 року, оскільки в архіві відсутні первинні документи ВАТ «Металлургсервіс», яке ліквідоване у зв'язку з визнанням банкрутом, а також у зв'язку з тим, що робоче місце позивача не атестоване, позивач повторно звернувся із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, проте відповідачем було відмовлено, у зв'язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. Позивач вважає вказане рішення та відмову необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, у зв'язку з чим просив суд позовні вимоги задовольнити.
13.08.2018 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було залишено без руху позовну заяву, через невідповідність вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України та встановлено строк для усунення недоліків.
На виконання вимог ухвали від 13.08.2018 року позивач усунув недоліки позовної заяви у встановлений судом строк.
04.09.2018 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.
03.10.2018 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що рішення та надана відповідачем відмова є обґрунтованими та прийняті у відповідності до вимог чинного законодавства, у зв'язку з відсутністю необхідного пільгового стажу та не надано документів, які підтверджують стаж, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, у зв'язку з чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що 20.12.2017 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
31.01.2018 року комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було прийнято рішення № 06 про результати розгляду заяви відповідно до якого було відмовлено позивачу у зарахуванні до пільгового стажу період роботи позивача на Нікопольському спеціалізованому тресту «Дніпродомнаремонт», яке реорганізоване у ВАТ «Металургсервіс» з 30.06.1987 року по 05.08.1993 року, у зв'язку з тим, що вказане підприємство ліквідоване, а в архіві відсутні первинні документи, що підтверджують роботу позивача на посаді передбаченій Списком 1 та у зв'язку з тим, що робоче місце не атестоване.
25.05.2018 року позивач повторно звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
01.06.2018 року листом №657/03-18 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв'язку з неможливістю зарахування до пільгового стажу позивача період роботи позивача на ВАТ «Металургсервіс» з 30.06.1987 року по 05.08.1993 року на підставі доводів наведених у рішенні комісії №06 від 31.01.2018 року.
Позивач не погоджується із вказаними рішенням та відмовою відповідача та вважає їх такими, що не відповідають вимогам законодавства, що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ від 05 листопада 1991 (надалі Закон України №1788-XII) та Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09 липня 2003 року (надалі - Закон України №1058-IV).
Згідно з пунктом "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (на час виникнення спірних правовідносин) право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Відповідно до статті 62 Закону України "№1788-XII" основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
У пунктах 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
При цьому, пунктом 10 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18 листопада 2005 року №383 передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.
Так, пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній передбачено, що у довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Зазначену довідку видає підприємство, установа чи організація, де працювала особа. Якщо підприємство в стадії ліквідації, то уточнюючу довідку надає ліквідатор або його правонаступник на підставі первинних документів за час виконання робіт.
З наявної в матеріалах справи копії трудової книжки позивача вбачається, що позивач:
- 03.06.1982 року був прийнятий в «Дніпротяжбудіндустрія» на виробництво №3 формівником ЖБК 2 розряду на підставі наказу № 70-к від 01.06.1982 року;
- 01.09.1982 року звільнений у зв'язку з скороченням виробництва, на підставі наказу № 117-К від 01.09.1982 року;
- 24.11.1982 року прийнятий в «Дніпротяжбудіндустрія» у цех №2 виробництва №3 дублером майстра, на підставі наказу № 175к від 24.11.1982 року;
- 04.01.1985 року звільнений у зв'язку із закінченням переддипломної практики на підставі наказу № 2п від 04.01.1983 року;
- з 01.09.1979 року по 01.03.1983 року навчався у Дніпропетровському будівельному технікумі;
- з 10.05.1983 року по 07.05.1985 року служба в Радянській армії;
- 21.06.1986 року прийнятий в НПТЗ цех №7 різьбярем труб на обробки труб 3 розряду на підставі розпорядження № Г-489 від 21.06.1985 року;
- 20.02.1986 року звільнений за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України на підставі розпорядження № Г-123 від 24.02.1986 року;
- 10.11.1986 року прийнятий до тресту «Нікопольбуд» теслею 3 розряду на підставі наказу № 208к від 10.11.1986 року;
- 23.12.1986 року звільнений, на підставі наказу № 233к від 23.12.1986 року;
- 26.12.1986 року прийнятий на завод «Буддеталь» до тресту «Нікопольбуд» майстром полігону, на підставі наказу № 187ак від 25.12.1986 року;
- 15.06.1987 року звільнений за власним бажанням, на підставі наказу № 74к від 15.08.1987 року;
- 30.06.1987 року прийнятий Нікопольське СУ тресту «Дніпродомнаремонт» (з 01 листопада 1995 року перейменовано в ВАТ «Металургсервіс») монтажником, постійно зайнятим на ремонті металургійного обладнання 4 розряду, на підставі наказу № 118 від 30.06.1987 року;
- 05.08.1993 року звільнений за власним бажанням, на підставі наказу № 235 від 05.08.1993 року;
- 10.06.1994 року прийнятий на Підприємство зеленого господарства на ділянку озеленення робочим, на підставі наказу № 77 від 17.06.1994 року;
- 11.07.1994 року звільнений за власним бажанням, на підставі наказу № 179 від 11.07.1994 року;
- 26.09.1994 року прийнятий до КДП механізовану колону №4 монтажником 4 розряду на підставі наказу № 98к від 26.09.1994 року;
- 19.12.1994 року звільнений за власним бажанням, на підставі наказу №136к від 19.12.1994 року;
- 09.03.1995 року прийнятий до Нікопольського районного вузла зв'язку ЛТЦ учнем кабельника - спарника, на підставі наказу № 98-к від 06.03.1995 року;
- 29.12.2009 року звільнений за згодою сторін, на підставі наказу № 907вп від 25.12.2009 року;
- 01.08.2011 року прийнятий в ТОВ «РКЦ» на ділянку ТЕЛСЗ та електромонтером лінійних споруд електрозв'язку та провідного мовлення 5 розряду на підставі наказу № 75-к від 01.08.2011р року.
Суд зазначає, що крім записів у трудовій книжці позивача матеріали справи також містять уточнюючу довідку ВАТ «Металургсервіс» №18 від 17.11.2002 року про підтвердження особливого характеру роботи або умов праці необхідних для призначення пільгової пенсії, відповідно до якої вказано, що ОСОБА_1 працював повний робочий день на Нікопольському спеціалізованому управлінні тресту «Дніпродомнаремонт» у період з 30.06.1987 року по 05.08.1993 року монтажником постійно зайнятим по ремонту металургійного обладнання і печей, вказана посада була перейменована в слюсар-ремонтник та передбачена списком № 1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів СРСР №591 від 09.08.1991 року та постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162. Довідку винесено на підставі особової картки Т-2, штатного розпису та відомості про нарахування заробітної плати.
Також, у вищевказаній довідці вказано, що Нікопольське спеціалізоване управління тресту «Дніпродомнаремонт» перейменовано на ВАТ «Металлургсервіс» на підставі наказу З№1 від 07.08.1995 року та відповідно до наказу №196 від 27.12.1994 року атестація робочих місць проведена 27.12.1994 року.
Суд зазначає, що відсутність змоги підтвердити достовірність відомостей зазначених в довідці №18 від 17.11.2002 року, не є підставою для відмови в призначенні позивачеві пільгової пенсії за віком, оскільки в трудовій книжці позивача наявні відомості, які визначають право позивача на пенсію на пільгових умовах за Списком №1, що в свою чергу виключає обов'язок подавати такі уточнюючі довідки.
Враховуючи, що позивачем наданими документами підтверджено зайнятість протягом повного робочого часу на роботах в шкідливих і важких умовах, суд дійшов висновку, що пенсійний орган, за наявності належним чином оформленої трудової книжки позивача та уточнюючої довідки підприємства про пільговий стаж позивача, не мав правових підстав відмовляти позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах.
Суд зазначає, що відмова відповідача у зарахуванні вищевказаного періоду роботи позивача до його пільгового стажу носить формальний характер і не відповідає вимогам пенсійного законодавства.
Щодо посилань відповідача про не проведення атестації робочого місця суд зазначає наступне.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі Методичні рекомендації).
Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.
Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.
Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.
У пункті 4.2 зазначеного Порядку застосування списків йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Суд звертає увагу на те, що атестація має проводитися у передбачені п. 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації, а тому непроведення такої атестації у визначені законодавством строки не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист, зокрема на пенсію за віком на пільгових умовах.
Суд зазначає, що якщо атестація не була проведена або проведена з порушенням строків, передбаченим п. 4 Порядку проведення атестації, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 16 вересня 2014 року (справа № 21-307а14).
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про протиправність винесення відповідачем рішення №18 від 31.01.2018 року та відмови у призначенні пенсії.
Щодо позовної вимоги про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплачувати пільгову пенсію, суд зазначає наступне.
Так, дискреційне повноваження суб'єкта владних повноважень може полягати у виборі діяти, чи без діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким.
Дискреційне повноваження надається у спосіб його закріплення в оціночному понятті, відносно-визначеній нормі, альтернативній нормі, нормі із невизначеною гіпотезою. Для позначення дискреційного повноваження законодавець використовує, зокрема, терміни «може», «має право», «за власної ініціативи», «дбає», «забезпечує», «веде діяльність», «встановлює», «визначає», «на свій розсуд». Однак наявність такого терміну у законі не свідчить автоматично про наявність у суб'єкта владних повноважень дискреційного повноваження.
При реалізації дискреційного повноваження суб'єкт владних повноважень зобов'язаний поважати основоположні права особи, додержуватися: конституційних принципів; принципів реалізації відповідної владної управлінської функції; принципів здійснення дискреційних повноважень; змісту публічного інтересу; положень власної компетенції; вказівок, викладених у інтерпретаційних актах; фахових правил, закріплених у нормативних актах; адміністративної практики; судової практики; процедурних вимог.
Комітетом Міністрів Ради Європи розроблено принципи здійснення дискреційних повноважень, а саме - мета дискреційного повноваження; об'єктивність та неупередженість; рівність перед законом; пропорційність; розумний час; застосування вказівок; відкритість вказівок; відступ від вказівок; характер контролю; утримання правоохоронного органу від дій; повноваження контрольних органів щодо отримання інформації тощо.
З огляду на вищевказане, суд зазначає, що вказані позовні вимоги є дискреційним повноваженням.
Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
Згідно ч.4 ст.245 КАС України у випадку, прийняття рішення про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Враховуючи наведене, суд вважає, що для повного захисту порушених прав позивача необхідно зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 20.12.2017 року (дати звернення) про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно п. «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням встановлених обставин у справі та правової оцінки, наданої судом у рішенні.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що даний адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.
Згідно частин 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Відповідно до ч.1 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем - ОСОБА_1 при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 704,80 грн., що документально підтверджується квитанцією №3970518 від 07.08.2018 року.
Враховуючи, що адміністративний позов задоволено частково, частина судових витрат пов'язана зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду підлягає стягненню в сумі 352,40 грн., що становить 50 відсотків від суми сплаченого судового збору.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 період роботи з 30.06.1987 року по 05.08.1993 року на ВАТ «Металлургсервіс» стажу роботи, що дає право на пільгову пенсію для працівників, зайнятих повний робочий день на роботах зі шкідливими умовами праці.
Визнати протиправним та скасувати Рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право для призначення пенсії на пільгових умовах при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 18 від 31.01.2018 року про результати розгляду заяви ОСОБА_1.
Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.12.2018 року (дати звернення) про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно п. «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням встановлених обставин у справі та правової оцінки, наданої судом у рішенні.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв