Справа № 264/5398/18
Суддя: Пустовойт Т. В.
Дата ухвалення: 2018-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/5398/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2018 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області під головуванням судді Пустовойт Т.В., за участю секретаря судового засідання Дарменко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Маріуполі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м.Маріуполі про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в м.Маріуполі про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ВР №079436 від 17.09.2018 року. Свої позові вимоги позивач обґрунтував тим, що 16.09.2018 року о 23-27 годин він, керуючи автомобілем марки «ЗАЗ-Daewoo Lanos» державний номерний знак НОМЕР_2, біля будинку №47 по пр.Перемоги у Лівобережному районі м.Маріуполя, був зупинений інспектором патрульної поліції, яким винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Відповідно до даної постанови, позивач керував транспортними засобом на лобовому склі якого були тріщини та сколи в зоні роботи склоочисників, чим порушив п.6.8.5 ДСТУ 3649:2010. Позивач вказує на те, що дійсно на лобовому склі його автомобілю була тріщина, яка отримана під час ДТП, що сталося за декілька місяців до цього та саме яку ремонтувати він їхав до СТО. Проте інспектор поліції не розібрався в суті події, не надав можливості позивачу пояснити наявність тріщини та склав вищевказану постанову, такі дії інспектора вважає неправомірними. Враховуючи, що оскаржувана постанова виносилася відповідачем з порушенням вимог КУпАП, оцінка доказів не проводилась, об'єктивного та законного розгляду справи не відбувалося, просив скасувати постанову серії ВР №079436 від 17.09.2018 року у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з аналогічних мотивів наведених в позові, просив його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Голіков Д.С., якій діє на підставі довіреності від 09.01.2018 року, в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, подав відзив на пред'явлений позов, з якого вбачається, що відповідач вказує на те, що при перевірці документів встановлено, що транспортний засіб «ЗАЗ-Daewoo Lanos» державний номерний знак НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_1, на лобовому склі має тріщини та сколи в зоні роботи склоочисників. Пунктом 6.8.5 Національного стандарту України «Колісні транспортні засоби, вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» ДСТУ 3649:2010 на вітровому склі колісних транспортних засобів не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників, а згідно п.7.8.1 відповідність, зокрема, вимогам п.6.8.5 ДСТУ перевіряють візуально. Таким чином, відповідач вважає наведені позивачем факти в адміністративному позові необ'єктивними, надуманими та такими, що не відповідають обставинам справи та просить відмовити в задоволені адміністративного позову, оскільки дії відповідача були правомірними, а оскаржувана постанова відповідає вимогам КУпАП.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що є знайомим позивача та знаходився в автомобілі «ЗАЗ-Daewoo Lanos» державний номерний знак НОМЕР_2 16.09.2018 року, підтвердив обставини викладені у адміністративному позові позивача та зазначив, що йому достовірно невідомо час появи зазначеної тріщини, при знаходженні в авто він не звернув уваги на те, чи було пошкоджено скло, а тому вважає, що тріщина була незначною та керуванню автомобілем не заважала.

Суд заслухавши сторони, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволені позову слід відмовити з наступних підстав.

Обґрунтовуючи позов, позивач вказує на відсутність у його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, та на порушення відповідачем норм закону при її винесенні.

Судом встановлено, що поліцейським роти №2 батальйону УПП в Донецькій області ДПП Кулібабою Мариною Валеріївною 17.09.2018 винесено постанову серії ВР №079436 та притягнуто позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП, зокрема, що він 16.09.2018 о 23 год. 27 хв., керував автомобілем марки «ЗАЗ-Daewoo Lanos» державний номерний знак НОМЕР_2, біля будинку №47 по пр.Перемоги у Лівобережному районі м.Маріуполя, на лобовому склі якого були тріщини та сколи в зоні роботи склоочисників, чим порушив п.6.8.5 ДСТУ 3649:2010.

Постанова була складена на бланку, надрукованого типографським способом, шляхом заповнення відповідних даних відповідачем, а її копія була надана позивачеві одразу після розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення.

Згідно ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст.2 цього Кодексу передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені )вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3)обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6)розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення(дія); 9)з урахуванням права особина участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно п.1 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

У п.1 ч.1 ст.19 згаданого Кодексу України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження

Згідно з п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться в обов'язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями).

Згідно п.1.1. ПДР, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.78 КАС України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

ОСОБА_1 у своєму адміністративному позові вказує на те, що дійсно він 16.09.2018 року о 23-27 годин керував автомобілем марки «ЗАЗ-Daewoo Lanos» державний номерний знак НОМЕР_2, біля будинку №47 по пр.Перемоги у Лівобережному районі м.Маріуполя, та був зупинений інспектором поліції.

Таким чином, факт керування позивачем автомобілем марки «ЗАЗ-Daewoo Lanos» державний номерний знак НОМЕР_2 визнається самим позивачем та не підлягає доказуванню.

Відповідно до ч.1 ст.121КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється.

Згідно з п.31.1 ПДР України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Технічний стан і обладнання транспортних засобів є однією з першочергових проблем. Не виявлені вчасно або не усунуті несправності транспортних засобів збільшують ймовірність виникнення ДТП.

У відповідності з п.6.8.5 Національного стандарту України «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» ДСТУ 3649:2010 на вітровому склі колісних транспортних засобів не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників, а згідно п.7.8.1 відповідність, зокрема, вимогам п.6.8.5 ДСТУ перевіряють візуально.

Представником відповідача надано оптичний диск, з відеозапису від 16.09.2018 року, який міститься на ньому, убачається, що автомобіль «ЗАЗ-Daewoo Lanos» державний номерний знак НОМЕР_2 здійснював рух по пр.Перемоги у Лівобережному районі м.Маріуполя та був зупинений працівниками поліції. Причиною зупинки є перетинання ним суцільної лінії розмітки, проте вже під час спілкування, працівниками поліції при візуальній перевірці, на лобовому склі авто встановлена наявність тріщин та сколів в зоні роботи склоочисників, про що було складено постанову.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання позивача на зазначення того, що в постанові від 17.09.2018 року поліцейським вказано, що тріщини та сколи маються на капоті, а не на склі, оскільки як вбачається з копії постанови наданої суду, поліцейським зазначено про наявність тріщин та сколів на лобовому склі автомобілю, мови про капот авто не йдеться. Крім цього посилання позивача, щодо виникнення вказаної тріщини в внаслідок ДТП та заборони її ремонту, оскільки проводилось кримінальне провадження, суд вважає необґрунтованим, оскільки вирок за кримінальним провадженням винесено у серпні 2018 року, а вказана постанова винесена у вересні 2018 року. Виходячи з наведеного, суд розцінює поведінку позивача як намагання останнього уникнути адміністративної відповідальності.

З огляду на вищенаведене, а також те, що позивач в самому позові не заперечує наявність тріщини на лобовому склі його автомобіля в зоні роботи склоочисників, а оскаржувана постанова складена у відповідності до ст.283 КУпАП та вимог «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої Наказом МВС 07 листопада 2015 року №1395, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними та до задоволення не підлягають.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 7, 8, 9, 19, 25, 77, 194, 211, 241, 242, 245, 246, 250, 286 КАС України, на підставі ст. ст. 245, 251, 280 КУпАП, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м.Маріуполі про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин.

Суддя: Т.В. Пустовойт