Справа № 537/3472/17
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2018-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2018 року м. ПолтаваСправа № 537/3472/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Супруна Є.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Лисака С.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - Спіциної О.П.,

представника Військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) - Цьось Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу №537/3472/17 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

17.08.2017 ОСОБА_1 звернувся до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області з позовом до Військової частини польова пошта НОМЕР_1 (надалі - відповідач), в якій просив визнати неправомірними дії щодо його звільнення з військової служби за п. "е" ч. 8 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" та припинення виплати грошового забезпечення з червня 2016 року до 17.02.2017, а також зобов`язати відповідача змінити формулювання причини звільнення за пунктом, частиною та статтею Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", які передбачають звільнення з військової служби на підставі Указу Президента України із внесенням відповідних змін у військових квиток та провести повний розрахунок з грошового забезпечення за період з червня 2017 року по дату звільнення - 17.02.2017.

Мотивуючи свої вимоги, позивач вказує, що за весь період проходження військової служби у нього не було випадків, які можна кваліфікувати як невиконання службових обов`язків, порушення військової дисципліни або громадського порядку, що могло би бути підставою для накладення дисциплінарного стягнення. Про застосування до нього дисциплінарної відповідальності за весь період проходження служби він не повідомлявся, документів, що могли би свідчити про невиконання службових обов`язків він не підписував і ознайомлений з ними не був.

Ухвалою судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28.08.2017 відкрито провадження у справі за даним адміністративним позовом (т. 1 а.с. 20). Цього ж дня суддею постановлено ухвалу щодо закінчення підготовки справи та призначено її до розгляду на 18.09.2017 (т. 1 а.с. 21).

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28.08.2017 задоволено клопотання ОСОБА_1 та витребувано від військової частини - польова пошта НОМЕР_1 копію наказу командира військової частини НОМЕР_1 №41 від 17.02.2017 та наказу №23-РС від 15.02.2017, копії документів, що підтверджують невиконання ОСОБА_1 службових обов`язків та застосування до нього дисциплінарних стягнень у період з 28.07.2015 по 17.02.2017 та щодо підтвердження факту його подальшого ознайомлення з такими документами, довідку про розмір щомісячного грошового забезпечення ОСОБА_1 у вказаний період та довідку про розмір фактично виплаченого грошового забезпечення у період з січня 2016 по 17.02.2017 (т. 1 а.с. 26).

Розпорядженням керівника апарату Крюківського районного суду м. Кременчука від 20.09.2017 у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_2 у відставку дану справу передано на повторний автоматизований розподіл (т. 1 а.с. 30).

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано до провадження судді Маханькова О.В. (т. 1 а.с. 31).

У зв`язку з цим учасникам справи було направлено повідомлення, відповідно до якого розгляд справи має відбутися 04.10.2017 (т. 1 а.с. 32).

04.10.2017 судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті по іншій справі (т. 1 а.с. 34). При цьому учасникам оголошена явка в судове засідання 25.10.2017.

24.10.2017 тво командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_3 надіслав до суду клопотання про відкладення розгляду справи та надав довідку від 20.10.2017 №779 за власним підписом, в якій повідомляється, що відповідно до спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 26.04.2017 №Д-322/1/15дск, Директиви командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 27.04.2017 №Д-6дск, Розпорядження начальника штабу-першого заступника командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 31.05.2017 №501/4/1/755, від 01.07.2017 умовне найменування «Військова частина польова пошта НОМЕР_1 » ліквідовано та з 01.07.2017 введено в дію умовне найменування «Війська частина НОМЕР_2 » (т. 1 а.с. 61).

25.10.2017 суд протокольною ухвалою призначив справу до розгляду на 23.11.2017 (т. 1 а.с. 43).

23.11.2017 суд, задовольнивши клопотання відповідача про проведення судового засідання у режимі відеоконференції, відклав розгляд справи на 19.12.2017 (т. 1 а.с. 73).

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.12.2017 розгляд справи відкладено на 26.01.2018 (т. 1 а.с. 91).

12.01.2018 представник позивача ОСОБА_4 подала до Крюківського районного суду м. Кременчука заяву про зміну позовних вимог (т. 1 а.с. 100-104), в якій просила визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду з позовом та поновити цей строк, а також сформулювала наступні позовні вимоги:

- визнати неправомірними дії Військової частини польова пошта НОМЕР_1 щодо звільнення ОСОБА_1 з військової служби за п. "е" ч. 8 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" та щодо виплати грошового забезпечення з липня 2016 року по 17.02.2017 у розмірі меншому, ніж встановлений чинним законодавством України;

- визнати незаконним та скасувати наказ №23-РС від 15.02.2017 про звільнення ОСОБА_1 за п. "е" ч. 8 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", виданий командиром Військової частини польова пошта НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_5 ;

- визнати частково незаконним та скасувати наказ №41 від 17.02.2017 в частині звільнення ОСОБА_1 за п. "е" ч. 8 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", виданий командиром Військової частини польова Пошта НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_5 ;

- зобов`язати Військову частину польова пошта НОМЕР_1 змінити формулювання причини звільнення ОСОБА_1 з військової служби за п. "е" ч. 8 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" на формулювання згідно пункту, частини та статті Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", які передбачають звільнення з військової служби на підставі Указу Президента України із подальшим внесенням відповідних змін до військового квитка ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Військову частину польова пошта НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату щомісячного грошового забезпечення за період з липня 2016 року по дату звільнення - 17.02.2017 у розмірі встановленому чинним законодавством України щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

Так само як і в первісному позові, в обґрунтування заяви про зміну позовних вимог представник позивача ОСОБА_4 вказує, що за період проходження ОСОБА_1 військової служби не було випадків, які можна кваліфікувати як невиконання службових обов`язків, порушення військової дисципліни або громадського порядку, що могло би бути підставою для накладення адміністративного стягнення. У зв`язку з цим просить змінити формулювання причин та підстави звільнення з метою нарахування та виплати позивачу усіх видів грошового забезпечення, як зразковому солдату.

26.01.2018 від військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) надійшов відзив на позов (т. 1 а.с. 135-147), в якому відповідач не визнає позов у повному обсязі з огляду на правомірність підстав та порядку звільнення ОСОБА_1 з військової служби. Відповідач вказує на хибність тверджень позивача щодо належного виконання ним своїх службових обов`язків, оскільки за час проходження навчальних зборів у військовій частині - польова пошта НОМЕР_3 солдат ОСОБА_1 вживав алкогольні напої на території військової частини, під час проходження військової служби неодноразово перебував у нетверезому стані, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності, а 17.08.2016 солдату ОСОБА_1 оголошено сувору догану. 26.06.2016 ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, погрожував застосуванням вогнепальної автоматичної зброї по відношенню до товаришів по службі, свого начальника ОСОБА_6 та цивільного населення селища Велика Новосілка Донецької області, а після погроз безпідставно застосував закріплену за ним вогнепальну зброю в напрямку солдата ОСОБА_7 , в результаті чого останній отримав вогнепальне поранення правої ноги. 26.08.2016 позивач у стані алкогольного сп`яніння наніс поранення солдату ОСОБА_8 внаслідок удару ножем у ліву ногу. Крім того, позивач самовільно залишав військову частину. При звільненні ОСОБА_1 йому були виплачені усі належні суми грошового забезпечення. На останок відповідач вказував на обставини пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом, у зв`язку з чим просив суд залишити позовну заяву без розгляду.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.01.2018 до участі у справі в якості співвідповідача залучено Міністерство оборони України. Розгляд справи відкладено на 22.02.2018 (т. 2 а.с. 3).

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22.02.2018 задоволено клопотання представника Міністерства оборони України, а матеріали справи №537/3472/17 передано до Полтавського окружного адміністративного суду за підсудністю.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 20.03.2018 адміністративну справу №537/3472/17 прийнято до провадження та призначено її до розгляду на 04.04.2018 за правилами загального позовного провадження (т. 2 а.с. 138).

04.04.2018 до суду від представника позивача ОСОБА_4 надійшла відповідь на відзив (т. 2 а.с. 147-154), за змістом якої вказує, що всупереч позиції відповідача, звільнення ОСОБА_1 відбулося з порушеннями порядку та строків такого звільнення, які передбачені ст. 87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Наголошувала на обставинах неналежності та недопустимості доказів, отриманих в ході службових розслідувань за фактом поранень солдатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Щодо самовільного залишення позивачем військової частини наголошувала на поважності причин відсутності, оскільки позивач був викликаний для участі у проведенні слідчої дії до Мар`їнського ВП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області, а пояснень з приводу відсутності керівництво від позивача не вимагало. Щодо позбавлення позивача премії за перебування у нетверезому стані та порушення трудової дисципліни, то доказів на підтвердження такого відповідачем не надано.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04.04.2018 заяви відповідачів про залишення позовної заяви без розгляду залишено без задоволення. Заяву представника позивача про поновлення строку для звернення до суду задоволено. Поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з даним позовом (т. 2 а.с. 177). Цією ж ухвалою суд витребував від військової частини - польова пошта НОМЕР_1 довідку розрахунок від 18.10.2017 №34/663 про грошове забезпечення (заробітну плату, винагороду) солдату ОСОБА_1 у період з червня 2016 по лютий 2017 року. У підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 16.05.2018.

31.05.2018 до суду від представника військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) надійшли заперечення проти відповіді на відзив (т. 3 а.с. 1-19), за змістом яких той заперечує факт відсутності доказів неналежного виконання ОСОБА_1 своїх службових обов`язків з огляду на наявність постанов Мар`їнського районного суду Донецької області від 18.10.2016 у справі №237/3941/16-п та від 21.10.2016 у справі №237/4031/16-п про притягнення його до адміністративної відповідальності, а також вироку Великоновосілківського районного суду Донецької області від 30.01.2018 у справі №220/2151/16-к (номер провадження 1-кп/220/9/18) про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 122 КК України.

Судове засідання 16.05.2018 не відбулося у зв`язку з неявкою усіх учасників справи. Розгляд справи відкладено на 31.05.2018.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 16.05.2018 задоволено клопотання представника відповідача щодо участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції (т. 2 а.с. 223).

31.05.2018 ОСОБА_1 подав до суду заяву, якою доповнив позов вимогою про зобов`язання відповідачів здійснити йому нарахування та виплату одноразової грошової допомоги, належної при звільненні з військової служби у розмірі, визначеному ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (т. 2 а.с. 233).

31.05.2018 суд повернув вказану заяву ОСОБА_1 на підставі ч. 7 ст. 47 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з відсутністю доказів її направлення іншим учасникам справи.

Ухвалою суду від 31.05.2018 провадження у справі №537/3472/17 зупинено до набрання законної сили вироком Великоновосілківського районного суду Донецької області від 30.01.2018 у справі №220/2151/16-к (номер провадження 1-кп/220/9/18).

Ухвалою судді від 31.07.2018 провадження у справі №537/3472/17 поновлено, призначено підготовче судове засідання на 26.09.2018 (т. 3 а.с. 94).

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 26.09.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 25.10.2018.

22.10.2018 до суду від представника позивача ОСОБА_4 надійшла заява про уточнення позовних вимог (т. 3 а.с. 123-128), в якій вона, не змінюючи суті позовних вимог, просила:

- визнати неправомірними дії Військової частини польова пошта НОМЕР_1 щодо звільнення ОСОБА_1 за п. "е" ч. 8 ст. 26 Закону України "Про військових обов`язок і військову службу" та щодо виплати грошового забезпечення з липня 2016 року по 17.02.2017 у розмірі меншому, ніж встановлений чинним законодавством України;

- визнати незаконним та скасувати наказ №23-РС від 15.02.2017 про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за п. "е" ч. 8 ст. 26 Закону України "Про військових обов`язок і військову службу", виданий командиром військової частини польова пошта НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_5 ;

- визнати частково незаконним та скасувати наказ №41 від 17.02.2017 про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за п. "е" ч. 8 ст. 26 Закону України "Про військових обов`язок і військову службу", виданий командиром військової частини - польова пошта НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_5 ;

- зобов`язати військову частину - польова пошта НОМЕР_1 змінити формулювання причини звільнення ОСОБА_1 з військової служби з п. "е" ч. 8 ст. 26 Закону України " Про військових обов`язок і військову службу" на формулювання причини звільнення згідно пункту, частини та статті Закону України "Про військових обов`язок і військову службу", які передбачають звільнення з військової служби на підставі Указу Президента України із подальшим внесенням відповідних змін до військового квитка ОСОБА_1 ;

- зобов`язати військову частину - польова пошта НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату недонарахованого грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з липня 2016 року по дату звільнення 17.02.2017 у розмірі встановленому чинним законодавством України щодо грошового забезпечення військовослужбовців;

- зобов`язати військову частину - польова пошта НОМЕР_1 та Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену при звільненні з військової служби відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей".

Обґрунтовуючи подану заяву, представник позивача вказувала, що військовою частиною - польова пошта НОМЕР_1 безпідставно позбавлено позивача грошового забезпечення за вересень - грудень 2016 року на підставі постанов Мар`їнського районного суду Донецької області від 18.10.2016 (справа №237/3941/16-п) та від 21.10.2016 (справа №237/4031/16-п), оскільки вони скасовані постановами Апеляційного суду Донецької області від 04.06.2018 та від 17.05.2018 відповідно. Наголошувала, що для позбавлення позивача виплати грошового забезпечення за липень - вересень 2016 року та січень - лютий 2017 року у відповідача були відсутні підстави.

Уточнена позовна заява прийнята судом до розгляду.

У судовому засіданні 25.10.2018 позивач та його представник вимоги заяви про уточнення позовних вимог від 22.10.2018 підтримали, просили позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання 25.10.2018 явку своїх уповноважених представників не забезпечили, про причини неявки суд не повідомили. При цьому представник військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_9 прибула на час проголошення скороченого рішення у даній справі, яке відбулося 29.10.2018.

Суд, здійснивши розгляд справи в порядку загального позовного провадження, заслухавши пояснення учасників справи, дослідив письмові докази, з`ясував фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Указом Президента України від 14.01.2015 №15/2015 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України №113-VІІІ від 15.01.2015, було оголошено та проведено протягом 2015 року часткову мобілізацію, під час якої здійснено призов військовозобов`язаних та резервістів до лав Збройних Сил України.

Відповідно, за місцем обліку військовозобов`язаного наказом військового комісара Кременчуцького ОМВК Полтавської області здійснено призов на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , освіта середня ПТУ №16 - 1995, основна цивільна спеціальність - автослюсар.

Військову присягу солдат ОСОБА_1 прийняв 28.07.2015 у Кременчуцькому ОМВК.

У період з 16.01.2016 по 18.02.2016 солдат ОСОБА_1 проходив та закінчив навчальні курси у підрозділі за фахом командира автомобільного відділення при військовій частині польова пошта НОМЕР_3 .

У період з 15.09.2015 по 29.03.2016 солдат ОСОБА_1 перебував поза штатом у військовій частині польова пошта НОМЕР_4 (запис у військовому квитку сторінка 8).

Відповідно до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 26.03.2016 №87 солдат ОСОБА_1 призваний за мобілізацією, 25.03.2016 прибув з військової частини - польова пошта НОМЕР_4 (с. Лісне Одеської області) до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , зарахований до списку особового складу військової частини та на всі види забезпечення. З 25.03.2016 вступний інструктаж з охорони праці пройшов та приступив до виконання службових обов?язків за посадою.

Враховуючи положення постанови Кабінету Міністрів України від 09.04.2014 №111 та норми діючого на час проходження військової служби військовослужбовцями, призваними під час мобілізації на особливий період, законодавства з порядку проходження військової служби в Збройних Силах України, наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.03.2016 №87 солдату ОСОБА_1 встановлено виплачувати з 25.03.2016 (з дня прийняття справ і посади та початку виконання службових обов?язків за посадою) оклад за військовим званням, надбавку за вислугу років та посадовий оклад; надбавку за виконання особливо важливих завдань згідно з наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 №260 у розмірі 50% від посадового окладу, щомісячну додаткову винагороду згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 №161 у розмірі 60% від місячного грошового забезпечення. Цим же наказом встановлено посадовий оклад за посадою 530,00 грн на місяць, щомісячну премію за особливий внесок у загальні результати служби в розмірі 680% від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років (т. 2 а.с. 42).

Тобто, солдату ОСОБА_1 встановлено до нарахування всі види основних та додаткових виплат, які передбачені для військовослужбовців, що проходять військову службу на підставі контракту.

Вказані обставини визнаються усіма учасники справи, а тому в силу положень ч. 1 ст. 78 КАС України не підлягають доказуванню.

Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (по особовому складу) від 15.02.2017 №23-РС відповідно до ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнено з військової служби у запас за п. «е» (через службову невідповідність), крім інших, ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 205).

Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.02.2017 №41, крім інших, солдата ОСОБА_1 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, водія взводу спостереження та технічних засобів розвідки розвідувальної роти управління військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , на підставі наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 15.02.2017 №23-РС і відповідно до п. «е» ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнено з військової служби у запас (через службову невідповідність), з 17.02.2017 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, з грошового забезпечення з 17.02.2017 і направлено для зарахування на військовий облік до Кременчуцького ОМВК Полтавської області (т. 1 а.с. 206).

Цим же наказом визначено не виплачувати за період з 01 лютого по 17 лютого 2017 року надбавку за виконання особливо важливих завдань згідно наказу Міністра оборони України від 11.06.2008 №260 в розмірі 50% від посадового окладу, окладу за військове звання; щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби. Також визначено виплатити за період з 01 лютого по 17 лютого 2017 року щомісячну додаткову винагороду згідно постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 №161 в розмірі 1% від місячного грошового забезпечення. Утримано за нестачу майна речової служби в розмірі 2638,08 грн на підставі відомості визначення залишкової вартості майна.

Обґрунтовуючи свою позицію щодо незгоди з формулюванням причин звільнення з військової служби, позивач вказує, що за період проходження військової служби у нього не було випадків, які можна було б кваліфікувати, як невиконання службових обов`язків, порушення військової дисципліни або громадського порядку.

Проте дане твердження не відповідає дійсності, що доводиться наступним.

Згідно із записами службової картки старшого водія управління розвідувальної роти солдата ОСОБА_1 до даної особи неодноразово застосовувалися стягнення у вигляді суворої догани (т. 2 а.с. 77).

Так, 15.05.2016 командиром роти усно оголошено сувору догану ОСОБА_1 за вживання спиртних напоїв 14.04.2016.

27.06.2016 командиром роти усно оголошено сувору догану ОСОБА_1 за вживання спиртних напоїв 26.06.2016.

23.07.2016 командиром роти оголошено сувору догану ОСОБА_1 за вживання спиртних напоїв 22.07.2016 (протокол №471).

17.08.2016 командиром роти оголошено сувору догану ОСОБА_1 за вживання спиртних напоїв 16.08.2016 (протокол №518).

26.08.2016 командиром роти усно оголошено сувору догану ОСОБА_1 за самовільне залишення частини у період з 18.08.2016 по 25.08.2016.

Крім того, 26.06.2016 в селищі Велика Новосілка Донецької області старший водій розвідувальної роти солдат ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння погрожував застосуванням вогнепальної автоматичної зброї по відношенню до військовослужбовців військової частини - польова пошта НОМЕР_1 та цивільного населення селища Велика Новосілка Донецької області. Після погроз солдат ОСОБА_1 безпідставно застосував вогнепальну зброю, здійснивши близько восьми пострілів з закріпленого за ним на час виконання службових обов?язків в районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей автомату АК-74 калібру 5,45 мм №888399 в напрямку солдата ОСОБА_7 в результаті чого останній отримав вогнепальне поранення правої ноги.

Відповідно до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 29.062016 №1028 Про призначення службового розслідування заступником командира військової частини по роботі з особовим складом начальником відділення по роботі з особовим складом підполковником ОСОБА_10 було проведено службове розслідування за вказаним фактом.

За результатами службового розслідування встановлено, що солдат ОСОБА_1 26.06.2016 в селищі Велика Новосілка Донецької області перебував у стані алкогольного сп`яніння при виконанні службових обов?язків. В діях солдата ОСОБА_1 , які мали місце 26.08.2016 у селищі Велика Новосілка Донецької області (у районах проведення антитерористичної операції), містяться ознаки кримінальних правопорушень передбачених ст. 129, 405, 414 КК України, порушення вимог ст. 11, 12, 16, 20, 119, 152 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, а також положення Військової присяги щодо зобов?язання обороняти Україну, захищати її суверенітет, територіальну цілісність і недоторканість, сумлінно і чесно виконувати військовий обов?язок, неухильно додержуватися Конституції України та законів України, виконання своїх службових обов?язків в інтересах співвітчизників.

Вказані обставини згодом були підтверджені Великоновосілківським районним судом Донецької області у справі 220/2151/16-к, вироком якого від 30.01.2018 (т. 2 а.с. 180-184), залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 04.07.2018 (т. 3 а.с. 86-92), ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 122 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд визнав повністю доведеною провину ОСОБА_1 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КК України, по епізоду завдання тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 та кваліфікував його дії як умисне заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя, з метою залякування потерпілого, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Факт вживання ОСОБА_1 спиртних напоїв 22.07.2016 також знайшов своє підтвердження в судовому порядку. Так, відповідно до постанови Апеляційного суду Донецької області від 04.06.2018 у справі №237/3941/16-п ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-20 КУпАП України. Провадження по справі закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку з пропущенням тримісячного строку накладення адміністративного стягнення (т. 3 а.с. 150).

Факт вживання ОСОБА_1 спиртних напоїв 16.08.2016 підтверджений постановою судді Мар`їнського районного суду Донецької області від 21.10.2016 у справі №237/4031/16-п, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-20 КУпАП України (т. 2 а.с. 89-90).

Однак, постановою Апеляційного суду Донецької області від 17.05.2018 вищезазначену постанову суду першої інстанції скасовано, а провадження у справі закрито за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення (т. 3 а.с. 148-149).

Відповідно до ч. 6 ст. 78 КАС України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Тож обставини встановлені вироком Великоновосілківського районного суду Донецької області від 30.01.2018 у справі 220/2151/16-к та постановою Апеляційного суду Донецької області від 04.06.2018 у справі №237/3941/16-п приймаються судом до уваги як такі.

За фактом ножового поранення солдата ОСОБА_8 наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по адміністративно-господарській діяльності) від 25.08.2016 №1273 було призначено проведення службового розслідування (т. 2 а.с. 68).

Відповідно до висновку акту службового розслідування, затвердженого командиром військової частини польова пошта НОМЕР_1 20.09.2016 запропоновано направити копії матеріалів розслідування у військову прокуратуру Донецького гарнізону для прийняття правового рішення, а солдата ОСОБА_1 притягнути до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення «сувора догана» за порушення вимог ст.ст. 11, 14, 16 Статуту внутрішньої служби, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України (т. 2 а.с. 69-72).

Втім, за повідомленням Мар`їнського відділення поліції ГУНП в Донецькій області від 09.08.2018 кримінальне провадження за фактом поранення ОСОБА_8 закрите 29.12.2016 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України (т. 3 а.с. 129).

За фактом самовільного залишення ОСОБА_1 військової частини у період з 18.08.2016 по 25.08.2016 командиром військової частини - польова пошта НОМЕР_1 були винесені накази №240 від 22.08.2016 щодо зняття з котлового забезпечення та №243 від 25.08.2016 щодо зарахування ОСОБА_1 на котлове забезпечення після його повернення до розташування військової частини (т. 2 а.с. 43-44).

Відповідно до ст. 97 Дисциплінарного статуту, про накладені дисциплінарні стягнення оголошується рядовим (матросам) особисто або перед строєм.

Як повідомив відповідач, дисциплінарні стягнення, які накладалися на ОСОБА_1 усно, оголошувались йому на ранкових шикуваннях особового складу, що відповідає встановленим Дисциплінарним статутом вимогам.

Тож твердження позивача про його необізнаність із застосованими до нього дисциплінарними стягненнями є неправдивими.

З огляду на встановлені обставини, суд знаходить спростованими усі твердження позивача щодо відсутності у нього випадків, які можна було б кваліфікувати, як невиконання службових обов`язків, порушення військової дисципліни або громадського порядку, а також твердження про його необізнаність із застосованими до нього дисциплінарними стягненнями.

Своїми діями солдат ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 13, 241 Статуту внутрішньої служби щодо зобов?язання утримуватись від шкідливих звичок (куріння і вживання алкоголю), ст. 4 Дисциплінарного статуту щодо зобов?язання додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, обов`язку неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

Відповідно до рапорту командира розвідувальної роти військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ОСОБА_11 щодо призначення комісії для з`ясування обставин неналежного виконання водієм розвідувальної роти військової частини - польова пошта НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_1 призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, своїх службових обов`язків, систематичного вживання ним алкогольних напоїв та згідно вимог розпорядження начальника Генерального штабу Головнокомандувача ЗСУ визначеними телеграмою від 07.06.2014 командиром військової частини - польова пошта НОМЕР_1 27.08.2016 був виданий наказ №1278.1 «Про призначення комісії для з`ясування обставин неналежного виконання своїх службових обов`язків солдатом ОСОБА_1 » (т. 2 а.с. 81-82).

Як пояснював представник відповідача, при роботі спеціальної комісії, призначеної наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 27.08.2016 №1278.1, не застосовувались норми Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 15.03.2004 №82, оскільки не визначались обставини та підстави притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності за вчинення якогось конкретного порушення військової дисципліни та/або громадського порядку.

Як зазначив представник відповідача спеціальна комісія призначена згідно з вимогами розпорядження начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України від 07.06.2014 та доручення начальника Генерального Штабу Головнокомандувача Збройних Сил України від 25.01.2016 №222/С/ДСК. Даними розпорядженнями, командирам військових частин доручено забезпечити звільнення військовослужбовців з військової служби під час мобілізації на особливий період, які дискредитували звання військовослужбовця Збройних Сил України та за своїми морально-діловими якостями не відповідають вимогам посад, які обіймають, і негативно впливають на особовий склад. У разі прийняття рішення про звільнення з військової служби у запас (відставку) через службову невідповідність осіб рядового складу у разі невиконання службових обов?язків, командир військової частини користується правами видання наказів про звільнення з військової служби, які визначені п. 225 Положення про проходження військової служби.

Тобто, при роботі даної спеціальної комісії не розглядався конкретний випадок вчинення правопорушення чи дисциплінарного поступку військовослужбовцем, а оцінювались усі раніше встановлені випадки невиконання (неналежного виконання) солдатом ОСОБА_1 службових обов?язків, його морально-ділові якості, відповідність займаній посаді, наявність чи відсутність ознак порушення Військової присяги, вимог законів України та нормативних актів з проходження військової служби в Збройних Силах України за час проходження військової служби за мобілізацією на особливий період.

За підсумками роботи спеціальної комісії був складений акт, який 30.08.2016 затвердив командир військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (т. 2 а.с. 83-84).

Відповідно до висновку даного акту комісія запропонувала звільнити з військової служби в запас через «службову невідповідність» солдата ОСОБА_1 за порушення військової присяги, статутів Збройних Сил України, неналежне виконання своїх службових обов`язків та систематичне вживання алкогольних напоїв, що дискредитують звання захисника Вітчизни.

Тож у даному випадку не проводилось службове розслідування в розумінні Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 15.03.2004 №82, відповідно й не підлягають застосуванню норми даної інструкції та норми Дисциплінарного статуту щодо проведення службового розслідування.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Закон України Про статут внутрішньої служби Збройних Сил України від 24.03.1999 №548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби).

Законодавець врегулював питання, пов`язані з прийняттям громадян на військову службу в Збройних Силах України, її проходження та звільнення спеціальними законами.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про військовий обов?язок і військову службу, ст. 3 Закону України Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються Законом України Про військовий обов?язок і військову службу та іншими законами України, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Характер прав та обов?язків з виконання військовослужбовцями, призваними за мобілізацією на особливий період є рівнозначними за своїм змістом виконанню обов?язків військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів.

Оскільки військовозобов`язані та резервісти так само як і військовослужбовці за призовом під час мобілізації наділені правами і обов`язками військовослужбовців, то й несуть передбачену законодавством відповідальність відповідно до обсягу завдань за посадами.

Звільнення військовослужбовців Збройних Сил України здійснюється відповідно до норм Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» з дотримання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 та Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 за №438/16454.

Пунктом 12.3 Інструкції про організацію виконання Положення (в редакції чинній на момент прийняття рішення про звільнення) визначено, що дисциплінарне стягнення "звільнення з військової служби за службовою невідповідністю" накладається на військовослужбовців посадовими особами, визначеними статтями 12, 59, 61, 67 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Виконання дисциплінарного стягнення "звільнення з військової служби за службовою невідповідністю" здійснюється у строки, визначені статтею 96 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Виконання проводиться шляхом видання наказів по особовому складу посадових осіб, визначених пунктом 225 Положення, про звільнення військовослужбовців з військової служби через службову невідповідність.

З моменту оголошення мобілізації до введення правового режиму воєнного стану або прийняття рішення про демобілізацію особи рядового, сержантського і старшинського складу військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період (крім прапорщиків і мічманів), за фактом невиконання (неналежного виконання) службових обов`язків, що призвело до тяжких наслідків або створило загрозу настання таких наслідків, наказами по особовому складу посадових осіб, визначених пунктом 225 Положення, звільняються з військової служби через службову невідповідність за підставою, визначеною підпунктом "е" пункту 1 частини восьмої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Відповідно до пункту 228 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (в редакції чинній на момент звільнення), звільнення з військової служби через службову невідповідність здійснюється в разі:

застосування до військовослужбовця відповідного дисциплінарного стягнення, передбаченого Дисциплінарним статутом Збройних Сил України;

прийняття рішення про звільнення осіб рядового складу, сержантського і старшинського складу з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період (крім прапорщиків і мічманів) за фактом невиконання (неналежного виконання) ними службових обов`язків, що призвело до тяжких наслідків або створило загрозу настання таких наслідків;

неможливості призначення військовослужбовця, якому відмовлено (якому скасовано) у відповідній формі допуску до відомостей, що становлять державну таємницю, на посаду, яка не передбачає такого допуску, та неможливості звільнення з військової служби за іншими підставами, передбаченими законодавством.

Відповідно до підпункту «е» п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці через службову невідповідність осіб рядового, сержантського і старшинського (крім прапорщиків, старших прапорщиків, мічманів, старших мічманів) складу у разі невиконання службових обов`язків.

В даному випадку має місце умисне несумлінне виконання позивачем своїх службових обов`язків, що є порушенням Військової присяги, а тому такі дії є не дисциплінарним порушенням, а наслідком невідповідності займаній посаді за моральними та діловими якостями державного службовця зі спеціальним статусом. Тобто звільнення позивача є не видом застосування до нього дисциплінарного стягнення, а наслідком порушення ним Військової присяги, що становить самостійну підставу припинення державної служби.

Таким чином, на час звільнення з військової служби солдата ОСОБА_1 у командування військової частини - польова пошта НОМЕР_1 були всі законні підстави для звільнення даного військовослужбовця у зв?язку зі службовою невідповідністю, звільнення здійснено з урахуванням норм чинного на час спірних правовідносин законодавства, в межах та у спосіб, що визначені законами України.

Відтак вимоги позивача щодо визнання неправомірними дій військової частини - польова пошта НОМЕР_1 щодо звільнення ОСОБА_1 за п. "е" ч. 8 ст. 26 Закону України "Про військових обов`язок і військову службу", визнання незаконним та скасування наказу №23-РС від 15.02.2017 про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за п. "е" ч. 8 ст. 26 Закону України "Про військових обов`язок і військову службу", визнання частково незаконним та скасування наказу №41 від 17.02.2017 про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за п. "е" ч. 8 ст. 26 Закону України "Про військових обов`язок і військову службу" суд визнає необґрунтованими та відмовляє у їх задоволенні.

Так само суд визнає необґрунтованою вимогу позивача щодо зобов`язання військової частини - польова пошта НОМЕР_1 змінити формулювання причини звільнення з п. "е" ч. 8 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" на формулювання причини звільнення згідно пункту, частини та статті Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", які передбачають звільнення з військової служби на підставі Указу Президента України із подальшим внесенням відповідних змін до військового квитка ОСОБА_1 .

Такого висновку суд дійшов з урахуванням наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 235 КЗпП України у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону.

Як свідчить зміст наказу №23-РС від 15.02.2017 про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за п. "е" ч. 8 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та наказу №41 від 17.02.2017 про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за п. "е" ч. 8 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" причина звільнення «через службову невідповідність» сформульована у точній відповідності до змісту норми підпункту «е» п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу».

Тож твердження позивача щодо наявності підстав для зміни формулювання причини звільнення є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Вимога позивача щодо зобов`язання військової частини - польова пошта НОМЕР_1 та Міністерства оборони України нарахувати та виплатити йому одноразову грошову допомогу, передбачену при звільненні з військової служби нормою ч. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" задоволенню також не підлягає з урахуванням наступного.

Позивач претендує на виплату, передбачену абзацом 1 ч. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей", відповідно до якої військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

В той же час абзацом 3 даної норми передбачено, що військовослужбовцям при звільненні з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем чи у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, у зв`язку з набранням законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, пов`язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, не виплачується.

З огляду на встановлений судом факт законності звільнення ОСОБА_12 через службову невідповідність, права на отримання виплати, передбаченої абзацом 1 ч. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" він не має.

Надаючи оцінку вимогам позивача щодо визнання неправомірними дій військової частини - польова пошта НОМЕР_1 в частині виплати грошового забезпечення у розмірі меншому ніж встановлений чинним законодавством України та зобов`язання здійснити нарахування і виплату недонарахованого грошового забезпечення за період з липня 2016 по 17 лютого 2017, суд виходить з наступних обставин справи.

Відповідно до деталізованої довідки-розрахунку від 18.10.2017 №34/663 про грошове забезпечення (заробітну плату, винагороду) солдату ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_5 ) (т. 2 а.с. 98) у період з червня 2016 по лютий 2017 нараховувалось до виплати: за червень 2016 7290,90 грн, тобто виплата здійснена у повному обсязі. При нарахуванні грошового забезпечення за липень 2016 року з солдата ОСОБА_1 утримано розмір преміювання належний йому до нарахування у червні за вживання алкогольних напоїв на території військової частини - польова пошта НОМЕР_1 у службовий час при виконанні службових обов?язків. З урахуванням утриманого розміру преміювання, солдату ОСОБА_1 у липні нараховано 1152,53 грн. При нарахуванні грошового забезпечення солдату ОСОБА_1 у серпні 2016 року з нього утримано розмір преміювання належний йому до нарахування у червні 2016 року з урахуванням результатів службового розслідування за фактом застосування вогнепальної зброї та поранення солдата ОСОБА_7 26.06.2016, а розмір преміювання належний йому до нарахування у липні 2016 року з урахуванням факту вживання алкогольних напоїв 22.07.2016 у службовий час при виконанні службових обов?язків. При нарахуванні грошового забезпечення солдату ОСОБА_1 у вересні 2016 року з нього утримано розмір преміювання належний йому до нарахування у серпні за невихід на службу без поважних причин і відсутність на військовій службі без поважних причин з 18.08.2016 по 25.08.2016 та за результатами службового розслідування, яким встановлено факт нанесення ножового поранення солдатом ОСОБА_1 солдату ОСОБА_8 . При нарахуванні грошового забезпечення солдату ОСОБА_1 у жовтні 2016 року, відповідно до п. 15.8 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 №260, з нього утримано розмір надбавки за виконання особливо важливих завдань у зв?язку з надходженням 30.10.2016 до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 постанови Мар?їнського районного суду Донецької області від 18.10.2016 по справі №237/3941/16-п та позбавлено премії відповідно до п. 31.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 №260, за особисті незадовільні показники в бойовій та мобілізаційній підготовці. За листопад 2016 7252,47 грн, тобто виплата здійснена у повному обсязі. При нарахуванні грошового забезпечення солдату ОСОБА_1 у грудні 2016 року відповідно до п.15.8 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам з нього утримано розмір надбавки за виконання особливо важливих завдань у зв?язку із надходженням 05.12.2016 до військової частини польова пошта НОМЕР_1 постанови Мар?їнського районного суду Донецької області від 21.10.2016 по справі №237/4031/16-п та позбавлено премії відповідно до п. 31.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам за особисті незадовільні показники в бойовій та мобілізаційній підготовці. При нарахуванні грошового забезпечення солдату ОСОБА_1 у січні 2017 року, відповідно до п.31.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, за невихід на службу без поважних причин (відсутність на військовій службі у розташуванні підрозділу понад 3 години) солдата ОСОБА_1 позбавлено премії за січень 2017 року у повному обсязі. Згідно з п. 31.10 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 №260, премія не виплачується військовослужбовцям, які звільняються з військової служби за службовою невідповідністю. Відповідно солдат ОСОБА_1 за лютий 2017 року позбавлений премії повністю.

Крім цього, як вже зазначалося вище, наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.02.2017 №41 (т. 1 а.с. 206) визначено не виплачувати за період з 01 лютого по 17 лютого 2017 року надбавку за виконання особливо важливих завдань згідно наказу Міністра оборони України від 11.06.2008 №260 в розмірі 50% від посадового окладу, окладу за військове звання; щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби. Також визначено виплатити за період з 01 лютого по 17 лютого 2017 року щомісячну додаткову винагороду згідно постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 №161 в розмірі 1% від місячного грошового забезпечення. Утримано за нестачу майна речової служби в розмірі 2638,08 грн на підставі відомості визначення залишкової вартості майна.

Таким чином, відповідно до деталізованої довідки-розрахунку від 18.10.2017 №34/663 про грошове забезпечення солдата ОСОБА_1 даному військовослужбовцю виплачувалось належне йому (посадовий оклад, надбавка за вислугу років, надбавка за військове звання, надбавка за виконання особливо важливих завдань, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та преміювання) грошове забезпечення у місяці, коли солдат ОСОБА_1 не вчиняв порушень військової дисципліни чи громадського порядку.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.04.2014 №111 Питання грошового забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, з 18.03.2014 військовослужбовцям, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, грошове забезпечення виплачується в порядку та розмірах, установлених для осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, ліцеїстам та вихованцям військових оркестрів, а також порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби визначені Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 №260, яка була чинною в період військової служби позивача (надалі Інструкція №260).

Відповідно до п. 1.9 Інструкції №260, грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується за місцем штатної служби в поточному місяці за минулий.

Згідно з п. 31.1 Інструкції №260, командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право преміювати осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, за їх особистий внесок у загальні результати служби. Командир військової частини має право позбавляти військовослужбовців премії повністю або частково.

Відповідно до п. 31.6 Інструкції №260, командир військової частини позбавляє військовослужбовців премії повністю, зокрема за невихід на службу без поважних причин, за вживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час; прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння); у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення військового адміністративного правопорушення або адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією (за місяць, у якому така постанова надійшла у військову частину).

Постанова Мар`їнського районного суду Донецької області від 18.10.2016 по справі №237/3941/16-п надійшла до військової частини 30.10.2016, у зв`язку з чим солдат ОСОБА_1 позбавлений преміювання за жовтень 2016 року.

Постанова Мар`їнського районного суду Донецької області від 21.10.2016 по справі №237/4031/16-п надійшла до військової частини 05.12.2016, у зв`язку з чим солдат ОСОБА_1 позбавлений преміювання за грудень 2016 року.

Таким чином, позбавлення премії за червень-вересень, грудень 2016 року, січень-лютий 2017 року за порушення вимог законів та інших нормативно-правових актів, які призвели до завдання шкоди здоров`ю військовослужбовцю солдату ОСОБА_7 та за вживання алкогольних напоїв на території військової частини у службовий час при виконанні службових обов?язків, самовільне залишення військової частини свідчить про факти порушення військовослужбовцем вимог ст. 13, 241 Статуту внутрішньої служби щодо зобов?язання утримуватись від шкідливих звичок (куріння і вживання алкоголю), ст. 4 Дисциплінарного статуту щодо зобов?язання додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, а також положення Військової присяги відносно сумлінного виконання військового обов?язку.

Враховуючи вищезазначене, твердження позивача про те, що з червня 2016 без будь-яких пояснень керівництва військової частини йому було зупинено виплату грошового забезпечення не відповідає дійсності, оскільки позбавлення премії солдата ОСОБА_1 не є позбавленням грошового забезпечення, натомість має місце застосування заходів реагування командуванням у вигляді позбавлення заохочувальних виплат військовослужбовця внаслідок протиправних дій самого військовослужбовця, які здійснювалися в межах чинного на час проходження ним військової служби законодавства.

Посилання позивача на факт скасування постановою Апеляційного суду Донецької області від 17.05.2018 постанови Мар?їнського районного суду Донецької області від 21.10.2016 по справі №237/4031/16-п (т. 3 а.с. 132-134), якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-20 КпАП України, не спростовує висновку суду у даній справі щодо правомірності дій та рішень відповідача в частині утримання з нього премії за серпень 2016 року, оскільки позивач не надав доказів того, що після скасування судом апеляційної інстанції постанови суду першої інстанції він звертався до командування військової частини польова пошта НОМЕР_1 за відповідним перерахунком власного грошового забезпечення за вказаний період. Відтак факт бездіяльності відповідача у даному випадку відсутній.

Більш того, як повідомив представник відповідача у відзиві на позов, ні під час несення військової служби, ні до моменту звернення до суду з даним позовом ОСОБА_1 на адресу військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) запитів на ім`я командира військової частини щодо зміни формулювання причин звільнення з військової служби, виплати грошового забезпечення за період з червня 2016 року по дату звільнення, витребування документів та надання роз?яснень щодо належного йому грошового забезпечення не надсилав.

Також представник відповідача пояснював, що нарахування грошового забезпечення солдату ОСОБА_1 здійснювалося на основі роздавальних відомостей та реєстрів для зарахування на картковий рахунок (зазначається ідентифікаційний код, прізвище, ім?я, по батькові військовослужбовця та сума до зарахування), які оформлені фінансовою службою військової частини - польова пошта НОМЕР_1 . Зазначені реєстри посадовою особою військової частини - польова пошта НОМЕР_1 передавались до банківської установи для перерахунку коштів на особистий рахунок, в тому числі й солдата ОСОБА_1 . Для закріплення банківського рахунку для отримання заробітної плати у військовій частині - польова пошта НОМЕР_1 солдат ОСОБА_1 самостійно звертався до банківської установи та здійснював операцію про прив`язці карткового рахунку для отримання заробітної плати через код ЄДРПОУ військової частини - польова пошта НОМЕР_1 . Фінансовою службою військової частини - польова пошта НОМЕР_1 передавались відомості, згідно яких банківська установа здійснювала перерахунок коштів на розрахункові рахунки військовослужбовців. Командуванням військової частини - польова пошта НОМЕР_1 вжито всіх належних заходів для перерахунку коштів банківській установі для зарахування грошового забезпечення солдату ОСОБА_1 на його особистий банківський рахунок. На час проходження служби солдат ОСОБА_1 не повідомляв про не нарахування на його картковий рахунок у банку грошового забезпечення.

Крім цього слід зазначити, що відповідно до ст. 88 Дисциплінарного статуту військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк.

Однак, ОСОБА_1 жодного із застосованих до нього дисциплінарних стягнень не оскаржив до теперішнього часу ні в адміністративному, ні в судовому порядку.

Тож за умови чинності самого дисциплінарного стягнення відсутні підстави для скасування заходів застосованих на його підставі.

З урахуванням з`ясованих у справі фактичних обставин справи, якими спростовано усі звинувачення позивача у протиправній поведінці відповідачів, як в частині визначення підстав та формулювання причини звільнення військовослужбовця ОСОБА_1 , так і в частині підстав обмеження його в отриманні премій та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, суд вважає, що командування військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , реалізовуючи свої владні повноваження органу державної влади, діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, а тому визнає заявлений позов необґрунтованим в цілому та відмовляє у його задоволенні у повному обсязі.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , НОМЕР_5 ) до Військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_2 , ), Міністерства оборони України (проспект Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з урахуванням положень п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст судового рішення складений 08.11.2018.

Головуючий суддя Є.Б. Супрун