Справа № 161/4432/17
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2018-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

08 листопада 2018 року

Київ

справа №161/4432/17

провадження №К/9901/5112/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Білоуса О. В., Стрелець Т.Г.,

розглянувши у письмовому провадженні в касаційній інстанції адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону УПП в м. Луцьку старшого лейтенанта поліції Капустинського Максима Юрійовича про скасування постанови, провадження у якій відкрито

за касаційною скаргою інспектора роти №3 батальйону УПП в м. Луцьку старшого лейтенанта поліції Капустинського Максима Юрійовича на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2017 року (судді Хобор Р.Б., Попко Я.С., Сеник Р.П.),

І. Суть спору

1. У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в місті Луцьку Капустинського М.Ю. (далі - Інспектор Капустинський М.Ю.), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії АР № 863881 від 11 березня 2017 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою накладено адміністративне стягнення у виді штрафу за адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 122, частиною третьою статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП) у розмірі 430,00 грн.

2. Позовні вимоги обґрунтував тим, що поставлених йому за провину правопорушень не вчиняв, відповідно підстав для притягнення до адміністративної відповідальності не було.

ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи

3. На підставі оскарженої постанови про адміністративне правопорушення від 11 березня 2017 року суди встановили, що позивача притягнули до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122, частиною третьою статті 121 КпАП і наклали штраф в розмірі 430 грн.

4. Відповідно до цієї постанови, 11 березня 2017 року об 11 год. 00 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1 в м. Луцьк, на вул. Глушець, 1, зупинився на проїзній частині в два ряди та керував транспортним засобом, який підлягає обов'язковому технічному контролю, чим порушив п. 15.4 Правил дорожнього руху України та п. 1.1 Порядку проведення обов'язкового транспортного контролю та обсягу перевірки технічного стану транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року.

ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

5. Луцький міськрайонний суд Волинської області постановою від 06 червня 2017 року у задоволенні позову відмовив. Таке рішення мотивоване тим, що спірну постанову Інспектор поліції виніс з дотриманням встановленої процедури, а позивач не спростував зафіксованих у ній обставин, що дали підстави для притягнення до адміністративної відповідальності.

6. Львівський апеляційний адміністративний суд постановою від 03 жовтня 2017 року скасував постанову суду першої інстанції і прийняв нову, якою задовольнив позовні вимоги; визнав протиправною та скасував постанову АР № 863881 від 11 березня 2017року.

7. При прийнятті такого рішення цей суд виходив з того, що позивача притягнули до адміністративної відповідальності за те, що він порушив правила зупинки транспортних засобів, оскільки здійснив зупинку транспортного засобу у другому ряді. Утім, апеляційний суд не погодився з висновками суду першої інстанції, оскільки встановив, що позивач не здійснював зупинки транспортного засобу на проїзній частині з двома смугами руху, у зв'язку з чим притягнення його до відповідальності за частиною першою статті 122 КпАП є протиправним.

8. Стосовно технічного огляду автомобіля позивача, то суд апеляційної інстанції встановив, що його автомобіль є легковим і не підлягає обов'язковому технічному огляду.

IV. Касаційне оскарження

9. У касаційні скарзі відповідач просить скасувати постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2017 року і прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

10. На обґрунтування своїх вимог зазначив, що висновки суду апеляційної інстанції є суперечливими і ґрунтуються на неповно з'ясованих обставинах справи. Зокрема відповідач не погоджується з висновком апеляційного суду про те, що на автомобіль позивача не поширюється вимога щодо обов'язкового періодичного технічного огляду. На підтвердження своєї позиції відповідач зазначив, що під час перевірки документів він на підставі реєстраційних документів на транспортний засіб «Volkswagen Transporter» н/з НОМЕР_2, 2004 р.в., з'ясував, що вказаний автомобіль є вантажним з категорією «В» з повною масою 2800 тонн. Встановлені обставини також підтверджуються відомостями з бази даних поліції НАІС, відповідно до якої вказаний автомобіль за типом кузова і вагою є вантажним автомобілем. Втім, при розгляді справи апеляційний суд не надав цим доводам правової оцінки і не навів мотивів, з яких їх відхилено. Додатково відповідач надав суду касаційної інстанції відомості з Регіонального сервісного центру МВС України від 01 листопада 2017 року, за яким автомобіль позивача, відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 від 19 лютого 2013 року, зареєстрований (за конструкцією) як вантажний.

11. Щодо факту зупинки у невстановленому місці, то зазначена обставина, як зазначив відповідач, підтверджується відеозаписом, з якого видно що позивач свою провину визнав, проте суд апеляційної інстанції, констатувавши відсутність факту зупинки у невстановленому місці, зазначеного доказу не досліджував.

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування

12. Відповідно до частини третьої статті 121 КпАП керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов'язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

13. Відповідно до частини першої статті 122 КпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

14. Відповідно до статті 245 КпАП завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, тощо.

15. Відповідно до статті 280 КпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також не з'ясовані інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

16. Відповідно до статті 251 КпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото -і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

17. Відповідно до частини першої статті 258 КпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

18. Згідно з частинами другою-четвертою статті 258 КпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

19. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

20. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

21. Перелік справ про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, встановлено у частині першій статті 222 КпАП. Згідно з частиною другою статті 222 КпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

22. За змістом статті 222 КпАП органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи адміністративні правопорушення, які виникають внаслідок порушення правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. До переліку таких адміністративних правопорушень включено, зокрема, правопорушення, відповідальність за які встановлена частиною першою статті 122 і частиною третьою статті 121 КпАП.

23. Відповідно до статті 37 Закону України від 30 червня 1993 року № 3353-ХІІ «Про дорожній рух» (далі - Закон № 3353-ХІІ) забороняється експлуатація транспортних засобів без талона про проходження державного технічного огляду в установлений строк чи з талоном, що не належить цьому транспортному засобу.

24. Відповідно до частини першої статті 35 Закону № 3353-ХІІ транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов'язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

25. Згідно з частиною другою статті 35 Закону № 3353-ХІІ обов'язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років;

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України".

26. Відповідно до частини сьомої статті 35 Закону № 3353-ХІІ періодичність проходження обов'язкового технічного контролю становить:

для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тони, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки;

для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку;

для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік.

27. Відповідно до частини восьмої статті 35 Закону № 3353-ХІІ на кожний транспортний засіб, що пройшов обов'язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб'єкт проведення обов'язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обов'язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до періодичності проходження, встановленої частиною восьмою цієї статті.

28. Порядок проведення обов'язкового транспортного контролю та обсягу перевірки технічного стану транспортних засобів затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року № 137.

VI. Позиція Верховного Суду

29. Позивач оспорював постанову, якою його притягнули до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених частиною першою статті 122 КпАП і частиною третьою статті 121 КпАП, суть яких полягала в тому, що: позивач зупинився на проїзній частині в два ряди, що є порушенням пункту 15.4 ПДР; позивач не мав талона про проходження обов'язкового технічного огляду.

30. Скасовуючи постанову суду першої інстанції апеляційний суд зазначив, що ОСОБА_1 не здійснював зупинки транспортного засобу на проїзній частині в два ряди, тому його неправомірно притягнули до адміністративної відповідальності відповідно до частини першої статті 122 КпАП.

31. Утім, зі змісту постанови не зрозуміло на підставі чого апеляційний суд дійшов до такого висновку. Констатувавши зазначений факт, суд апеляційної інстанції не навів жодних мотивів свого висновку, у тому числі мотивів відхилення доводів Інспектора поліції в цій частині. Зокрема, в оскарженій постанові суду апеляційної інстанції не зазначено про те, чи досліджував цей суд відеозапис, на який покликається відповідач як на доказ вчинення позивачем постановленого йому за провину правопорушення, відповідно і про висновки, яких дійшов суд на цій підставі.

32. Щодо того, чи правомірно позивача притягнули до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 121 КпАП, то висновок суду апеляційної інстанції в цій частині ґрунтується на дослідженні свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. За цим документом, як зазначив суд апеляційної інстанції, належний позивачу автомобіль, зареєстрований як «вантажопасажирський-В», 2004 року випуску, є легковим. Також суд апеляційної інстанції зазначив, що транспортний засіб позивач не використовував з метою отримання прибутку.

33. Між тим, відповідно до реєстраційної картки того ж транспортного засобу, останній дійсно зареєстрований як «вантажопасажирський-В», але за типом кузова (конструкцією) - «вантажний».

34. Суди з'ясували, що автомобіль позивача («Volkswagen Transporter» н/з НОМЕР_2, 2004 р.в.) належить до категорії «В» (сюди відносять легкові і вантажні автомобілі з повною масою до 3,5 тонн і кількістю місць не більше дев'яти (включно з водієм). Тобто, за конструкцією і обладнанням цей автомобіль призначений для перевезення як пасажирів, так і вантажу.

35. На підставі наведених вище положень статті 35 Закону № 3353-ХІІ колегія суддів дійшла висновку, що умови, за яких проведення обов'язкового технічного огляду транспортних засобів є обов'язковим, як і періодичність такого огляду, стосуються не тільки категорій транспортних засобів, але і строку їх експлуатації та мети використання (перевезення пасажирів або вантажу з метою отримання прибутку).

36. Як легкові автомобілі, так і вантажні автомобілі вантажопідйомністю до 3,5 тонни (належать до категорії «В») підлягають обов'язковому технічному огляду кожні два роки, якщо строк їх експлуатації перевищує два роки.

37. Даючи правову оцінку спірній постанові Інспектора поліції в цій частині суд апеляційної інстанції виходив лише з того, що належний позивачу автомобіль є легковим, відповідно не підлягає обов'язковому технічному огляду. Між тим, дійшовши до такого висновку цей суд не навів жодних мотивів, з яких він відхилив протилежні за змістом доводи відповідача в цій частині (зокрема, про відсутність відомостей про його технічний огляд), як і залишив поза увагою інші обставини, з якими Закон № 3353-ХІІ пов'язує проведення обов'язкового технічного огляду. Щодо останнього то поряд із з'ясуванням типу транспортного засобу і його категорії, слід також встановити: мету його використання (зокрема вказати/пояснити, на підставі чого суд дійшов до такого висновку (як-от: наявність/відсутність у позивача статусу суб'єкта господарювання), відтак - строк його експлуатації та відомості про востаннє проведений технічний огляд цього автомобіля.

38. Беручи до уваги наведене, висновки суду апеляційній інстанції є поспішними і ґрунтуються на неповному дослідженні обставин справи. З урахуванням вимог статті 353 КАС постанову суду апеляційної інстанції в цій справі слід скасувати з направленням її на новий розгляд до цього ж суду.

VII. Судові витрати

39. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу інспектора роти №3 батальйону УПП в м. Луцьку старшого лейтенанта поліції Капустинського Максима Юрійовича задовольнити частково.

2. Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2017 року в цій справі скасувати і направити cправу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді О. В. Білоус

Т. Г. Стрелець