Справа № 826/12576/16
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2018-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

12 листопада 2018 року

Київ

справа №826/12576/16

адміністративне провадження №К/9901/11395/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шарапи В.М.,

суддів: Бевзенка В.М., Данилевич Н.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.10.2016 у складі судді Арсірія Р.О. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08.11.2016 у складі колегії суддів: Степанюка А.Г. (головуючого), Кузьменка В.В., Шурка О.І. у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.10.2016, яку залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.11.2016 позовну заяву залишено без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Позивач оскаржив в касаційному порядку вказані ухвали судів першої та апеляційної інстанцій, просить їх скасувати, справу направити до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Аргументами на обгрунтування вимог скарги зазначає, що судами неправильно застосовано норми процесуального права, а саме - статті 99, 100 КАС України.

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів приходить до таких висновків.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, наказом Держенергоефективності від 12.05.2015 №207-К начальнику Управління у м. Києві та Київській області ОСОБА_2 надано додаткову оплачувану відпустку для підготовки і захисту дипломного проекту з 12 травня по 10 червня 2015 з наступним звільненням у зв'язку з ліквідацією територіальних органів Держенергоефективності (постанова КМ України від 14.01.2015 року №4 «Деякі питання діяльності центральних органів виконавчої влади»), згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України.

10.06.2015 позивачу видано трудову книжку.

Судами попередніх інстанцій встановлено також, що ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 14.09.2015 у справі №826/14726/15 позов ОСОБА_2 до Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України про визнання протиправним та скасування наказу від 12.05.2015 №207-К в частині звільнення позивача з посади, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу було залишено без розгляду у зв'язку з пропуском строку, встановленого частиною 3 статті 99 КАС України.

Залишаючи без розгляду позовну заяву у справі, що розглядається, суди прийшли до висновку, що оскільки позивач дізнався про порушення своїх прав 10.06.2015, звернення до суду з адміністративним позовом 15.08.2016 відбулося поза межами встановленого процесуальним законом місячного строку. При цьому, невиконання представником позивача своїх обов'язків не може бути беззаперечним доказом поважності пропуску процесуального строку, оскільки адвокат в адміністративному процесі діє разом з особою, чиї інтереси представляє, а не замість неї.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій з огляду на таке.

Відповідно до пункту 15 частини 1 статті 3 КАС України (у редакції, яка діяла до 15.12.2017) публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 1 статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За приписами частини 3 статті 99 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Судами вірно враховано, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

При цьому, у спірних правовідносинах судами попередніх інстанцій не було встановлено обставин, які перешкоджали позивачу звернутись до суду з даним позовом в межах строку, визначеного ч. 3 ст. 99 КАС України, та становили об'єктивно непереборні обставин, які пов'язані з дійсними істотними труднощами у реалізації права звернення до суду.

Тобто, дізнавшись про своє звільнення 10.06.2015 року, ОСОБА_2 не забезпечив своєчасне (у межах встановленого законом місячного строку) звернення до суду з позовом про захист своїх прав.

Судовою колегією відхиляються доводи скаржника про поважність пропуску строку звернення до суду з тих підстав, що адвокат ОСОБА_5, який згідно договору про надання правової допомоги від 16.03.2015 №б/н був уповноважений представляти інтереси позивача, зокрема, в адміністративному суді, не виконав свої обов'язки щодо своєчасного звернення до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат зобов'язаний на вимогу клієнта надати звіт про виконання договору про надання правової допомоги.

Доказів звернення до адвоката ОСОБА_5 із вимогою про надання звіту про виконання договору про надання правової допомоги у період з липня 2015 до початку серпня 2016 ОСОБА_2 не надано.

Крім того, згідно з частиною 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

За приписами ст. 3 вказаного Закону, для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень.

Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Суд загальної юрисдикції вносить до Реєстру всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі, не пізніше наступного дня після їх ухвалення або виготовлення повного тексту.

Тобто, як вірно враховано судами попередніх інстанцій, позивач мав об'єктивну можливість перевірити стан розгляду справи №826/14726/15 самостійно за допомогою Єдиного державного реєстру судових рішень незалежно від свого місця перебування.

З урахуванням зазначеного, суд першої інстанцій, з висновками якого погодився апеляційний суд, вірно встановив, що позовну заяву слід залишити без розгляду.

Тому, аргументи позивача про неправильно застосовані судами попередніх інстанцій норми процесуального права відхиляються.

Колегія суддів зауважує також, що встановлення процесуальних строків передбачено законом з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на наведене, касаційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.10.2016 та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 08.11.2016 - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.10.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08.11.2016 у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

...........................

...........................

...........................

В.М. Шарапа

В.М. Бевзенко

Н.А. Данилевич ,

Судді Верховного Суду