Справа № 1640/2435/18
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2018-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2018 р. м. ХарківСправа № 1640/2435/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Зеленського В.В.

суддів: Чалого І.С. , Кононенко З.О.

за участю секретаря судового засідання Струкової Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.08.2018 р. (суддя Г.В. Костенко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 09.08.18 р.) по справі №1640/2435/18

за позовом Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перемога"

про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,

ВСТАНОВИВ:

13.07.2018 р. Полтавське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перемога", в якому просило суд стягнути з останнього на його користь адміністративно - господарські санкції у розмірі 130380, 72 грн. та пеню за порушення термінів сплати адміністративно - господарських санкцій у розмірі 6806, 01 грн.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 08.08.2018 р. у задоволенні позову Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (вул. Зигіна, 1, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перемога" (вул. Перемоги, 6, с. Клепачі, Хорольський район, Полтавська область, 37821, ) про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені відмовлено повністю.

Полтавське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.08.2018 р. по справі №816/2435/18 за позовом Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Сільськогосподарський виробничий кооператив "Перемога" , про стягнення адміністративно - господарської санкції в сумі 130380, 72 грн. та пені в сумі 6806, 01 грн. за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2017 році та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування вимог скарги посилається на порушення норм матеріального права.

Так, зазначає, що були всі підстави для застосування до відповідача адміністративно - господарських санкцій, оскільки встановлено, що у роботодавця робоче місце для особи з інвалідністю було призначено (видані три накази, роботодавцем подано до державної служби зайнятості звіт про вільну вакансію) та те, що дане робоче місце не було зайнято особою з інвалідністю (підтверджується звітом про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2017 рік).

Сільськогосподарський виробничий кооператив "Перемога" подав відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на безпідставність доводів позивача, просив залишити без задоволення апеляційну скаргу Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів про стягнення адміністративно - господарських санкції у розмірі та пені з відповідача в сумі 130380, 72 грн. та пені в сумі 6806, 01 грн., а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 1 ст. 308 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що Сільськогосподарським виробничим кооперативом "Перемога" подано до Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2017 рік (форма № 10-ПІ) вх. №2216 від 20.02.2018 р.

Згідно відомостей, зазначених у Звіті, середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу (осіб) у 2017 році становила 249 осіб, з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність (осіб) - 8 осіб, а кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" (осіб) - 10 осіб.

Беручи до уваги дані звіту, позивачем розраховано суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, виходячи із кількості незайнятих робочих місць, призначених для забезпечення працевлаштування інвалідів (2 особи), - 130380,72 грн.

З огляду на прострочення відповідачем терміну оплати адміністративно-господарських санкцій на 87 днів (з 17.04.2018 р. по 12.07.2018 р.) позивачем було нараховано пеню у сумі 6806,01 грн.

Позивач, з метою стягнення з відповідача на його користь адміністративно - господарських санкцій у розмірі 130380, 72 грн. та пені за порушення термінів сплати адміністративно - господарських санкцій у розмірі 6806, 01 грн., звернувся до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з безпідставності позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Законом України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» від 21 березня 1991 року № 875-ХІІ (далі по тексту - Закон України №875-ХІІ) визначені основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантовано їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливості інвалідам ефективно реалізовувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами.

Згідно з ст. 17 Закону № 875-ХІІ з метою реалізації творчих і виробничих здібностей осіб з інвалідністю та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 19 Закону України № 875-ХІІ визначено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Статтею 20 Закону України №875-ХІІ визначено, що підприємства, установи, організації, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації.

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 238 Господарського кодексу України (далі по тексту - ГК України) за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків. Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами.

Серед переліку адміністративно-господарських санкцій, встановленого у ч.1 ст. 239 ГК України вказано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб'єктів господарювання, зокрема, адміністративно-господарський штраф, а також і інші адміністративно-господарські санкції, встановлені цим Кодексом та іншими законами.

Таким чином, законом передбачена відповідальність у вигляді адміністративно-господарських санкцій для підприємств, які не забезпечили середньооблікову чисельність працюючих інвалідів відповідно до установленого нормативу.

Однак, законодавством також і передбачено випадки у яких суб'єкт господарювання звільняється від відповідальності за вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 1 ст. 218 ГК України визначено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч.2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Колегія суддів зазначає, що зі змісту вищевказаної статті вбачається, що вказана норма встановлює підстави для звільнення від відповідальності, як за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання (за що встановлено відповідальність у вигляді відшкодування збитків, штрафні санкції, або оперативно-господарські санкції), так і за порушення правил здійснення господарської діяльності (за що встановлено відповідальність у вигляді адміністративно-господарських санкцій).

Таким чином, суб'єкт господарювання звільняється від відповідальності, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності (тобто від адміністративно-господарських санкцій), якщо доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення правопорушення.

Отже, необхідно перевірити, чи вжив відповідач залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення, яке полягає у незабезпеченні середньооблікової чисельності працюючих інвалідів відповідно до установленого нормативу.

Частиною 1 ст.18 Закону України №875-ХІІ визначено, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Відповідно до ч.3 ст.18 Закону України № 875-ХІІ підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно статті 18-1 Закону України № 875-ХІІ державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Отже, колегія суддів зауважує, що обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатись пошуком інвалідів для працевлаштування.

Пунктом 4 ч.3 ст. 50 Закону України "Про зайнятість населення" визначено, що роботодавці зобов'язані, зокрема, своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).

Таким чином, своєчасно та в повному обсязі надавши інформацію про попит на вакансії підприємство, фактично, вживає усіх залежних від нього передбачених законом заходів для відповідності середньооблікової чисельності працюючих інвалідів установленим нормативам, тобто заходів для недопущення господарського правопорушення.

Подання форми звітності №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" регулюється відповідним Порядком, затвердженим Наказом Міністерства соціальної політики України №316 від 31.05.2013 р.

Згідно з вимогою пункту 2.1 вищевказаного Порядку форма звітності N 3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії (й). Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Наказ Міністерства соціальної політики України №316 набрав чинності 12 липня 2013 року, а тому з цієї дати встановлено обов'язок підприємств подавати форму 3-ПН не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії.

Отже, на час спірних правовідносин законодавство не встановлювало обов'язку підприємств подавати форму 3-ПН щомісячно чи з будь-якою іншою періодичністю. Натомість, існував обов'язок підприємств одноразово подавати форму 3-ПН, а саме не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії.

Як вбачається з матеріалів справи, за звітом відповідача форми №10-ПІ у 2017 році середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу за рік становила 249 осіб; штатних працівників, яким встановлена інвалідність - 8 осіб; кількість інвалідів штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" -10 осіб.

Наказом Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перемога" від 01.04.2017 р. за №65 "Про створення робочих місць для інвалідів" затверджено створення 20 робочих місць для інвалідів, а саме: 11 - для підсобних робітників, 4 - для сторожів, 1 - для оператора машинного доїння, 1 - для обліковця, 1 - для тракториста, - для майстра-налагоджувальника, 1 - для керуючого відділком (а.с.24).

Колегія суддів зауважує, що відповідачем по справі на виконання ст. 18 закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", ст. 50 закону України "Про зайнятість населення" у відповідності до наказу Міністерства соціальної політики України №316 від 31.05.2013 р., яким затверджено Порядок подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" 27.01.2017 р., 28.02.2017 р., 28.03.2017 р., 28.04.2017 р., 29.05.2017 р., 27.06.2017 р., 28.07.2017 р., 28.08.2017 р., 28.09.2017 р., 27.10.2017 р., 28.11.2017 р., 28.12.2017 р. до Хорольської районної філії Полтавського обласного центру зайнятості подавалися звіти форми №3-ПН про попит на робочу силу для працевлаштування інвалідів, за посадою: "підсобний робітник", "сторож" та "зоотехнік з племінної справи".

Факт подання звіту підтверджується також листом Хорольської районної філії Полтавського обласного центру зайнятості за вих.№645 від 18.07.2018 р.

Крім того, в матеріалах справи містяться докази дій відповідача щодо самостійного пошуку осіб з інвалідністю для працевлаштування на підприємстві відповідача (а.с.66-67).

Таким чином, відповідач вжив належних від нього передбачених законодавством заходів для відповідності середньооблікової чисельності працюючих інвалідів установленим нормативам, тобто заходів для недопущення правопорушення.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицію Верховного суду, яка була викладена в постанові від 26.06.2018 року по справі №806/1368/17.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку щодо відсутності обґрунтованих підстав для задоволення позову Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перемога" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені, а тому судом першої інстанції було правомірно відмовлено у його задоволенні.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 316, 321, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.08.2018 по справі №1640/2435/18 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.В. Зеленський
Судді І.С. Чалий З.О. Кононенко
Повний текст постанови складено 13.11.2018.