Справа № 823/1450/18
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/1450/18 Суддя (судді) першої інстанції: С.О. Кульчицький
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

Суддів: Епель О.В.,

Степанюка А.Г.,

при секретарі: Мідянці А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 липня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати неправомірними та скасувати накази відповідача від 28.03.2018 № 826 в частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції; № 116 о/с «По особовому складу про звільнення ОСОБА_3 зі служби в поліції» за п. 6 ч. 1 ст. 77 у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби; поновити його на службі в поліції на посаді старшого оперуповноваженого СКП Черкаського районного відділення поліції Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області з 28.03.2018; зобов'язати Головне управління Національної поліції в Черкаській області виплатити середньомісячне грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з моменту звільнення; відшкодувати судові витрати на правову допомогу в розмірі 1 000 грн.

Адміністративний позов обґрунтований тим, що відповідач при прийнятті оскаржуваних наказів порушив вимоги Конституції України, Закону України «Про Національну поліцію» та Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, крім того, оскаржувані накази прийняті без врахування всіх дійсних обставин.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 18 липня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач та його представник подали апеляційні скарги, в яких, вказуючи на неповне з'ясування обставин справи, просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначають, що про дорожньо-транспортну пригоду, учасником якої він став, позивач не повідомив через отримання травми, тобто, з поважних причин, що не було враховано відповідачем, а також судом, крім того, наголошує про необґрунтоване застосування до нього найсуворішого дисциплінарного стягнення.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому йдеться про те, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено докази та враховано, що ГУ НП в Черкаській області, як суб'єкт владних повноважень під час проведення службового розслідування та притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, діяло виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду справи сторони до суду не прибули, тому, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції установлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3, старший оперуповноважений сектору кримінальної поліції Черкаського районного відділення поліції Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, 08 лютого 2018 року близько 22 год. 15 хв., керуючи автомобілем Skoda Octavia р.н. НОМЕР_1, рухався по автодорозі Золотоноша - Черкаси - Сміла - Умань в напрямку від м. Черкаси до м. Золотоноша, не впорався з керуванням та виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем Mitsubishi Lancer р.н. НОМЕР_2 під керуванням гр. ОСОБА_5

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля Skoda Octavia р.н. НОМЕР_1, старший слідчий слідчого відділення Черкаського районного відділення поліції капітан поліції ОСОБА_6 отримала травми та була госпіталізована до реанімаційного відділення Третьої Черкаської міської лікарні швидкої медичної допомоги.

ОСОБА_3 також отримав легкі тілесні ушкодження і був госпіталізований до Третьої Черкаської міської лікарні швидкої медичної допомоги.

Вказана подія за повідомленням ОСОБА_6 зареєстрована у Журналі Єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені правопорушення та інші події Золотоніського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області за №1057.

За фактом дорожньо-транспортної пригоди за участю старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Черкаського районного відділення поліції Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, підполковника поліції ОСОБА_3 та старшого слідчого СВ цього ж відділення поліції капітана поліції ОСОБА_6 складено спецповідомлення від 09.02.2018 № 350еп/122/12/і/01-2018 із доповненням від 09.02.2018 № 359еп/122/12/і/01-2018.

В подальшому, на підставі наказу Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 09.02.2018 № 380 Головним управлінням Національної поліції в Черкаській області проведено службове розслідування за фактом дорожньо-транспортної пригоди за участю позивача, внаслідок якої він та старший слідчий СВ Черкаського районного відділення поліції капітан поліції ОСОБА_6 отримали тілесні ушкодження, за результатами якого складено висновок, затверджений начальником Головного управління національної поліції в Черкаській області 28.03.2018.

Так, відповідно до вказаного висновку встановлено, що позивач в порушення ч. 2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. п. 4-5 розділу ІІ. Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 № 1377 та п. 3.2.9. Розділу ІІІ. Інструкції з реагування ОВС на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, затвердженої наказом МВС України від 22.10.2012 №940, про вказану подію не повідомив чергову частину Золотоніського відділу поліції ГУНП. Також у висновку вказано, що своїми діями позивач вчинив проступки несумісні з подальшим проходженням служби в Національній поліції України.

При цьому, від надання пояснень у ході проведення службового розслідування позивач відмовився, про що складені акти № 386/12/І-2018 від 12.02.2018 і № 702/12/І-2018 від 15.03.2018.

Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 28.03.2018 № 571 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого оперуповноваженого СКП Черкаського районного відділення поліції Черкаського відділу поліції ГУНП підполковника поліції ОСОБА_3.» на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 28.03.2018 № 116 о/с відповідно до Закону України «Про національну поліцію» позивача звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту).

Вважаючи вказані рішення відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відмовляючи у задоволені адміністративного позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач діяв в межах наданих повноважень та на їх виконання, тобто, правомірно, що він і довів суду як суб»єкт владних повноважень.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580 (далі - Закон №580).

Відповідно до ч.1 ст. 17 цього Закону поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до ч.1,2 ст. 19 Закону №580 у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до Закону.

Згідно пункту 4 Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу, особи РНС) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначаються Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» № 3460-ІV від 22.02.2006 (далі - Статут).

Згідно ст.ст.1,2 Статуту службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

У статті 5 Статуту зазначено, що за вчинення дисциплінарного проступку особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до статті 7 Статуту органів внутрішніх справ, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Статтею 12 Статуту визначено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до ст. 14 Статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Визначення виду дисциплінарного стягнення належить безпосередньо до дискреційних повноважень органу, який вільний у виборі останнього.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 230 від 12 березня 2013 року затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2013 року за № 541/23073 (далі - Інструкція).

Згідно з п. 2.1. Інструкції, підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового та начальницького складу (РНС) службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

За змістом розділу ІІІ Інструкції, підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.

Службове розслідування проводиться посадовою особою, якій воно доручено, чи декількома особами у складі комісії, одна з яких за необхідності призначається головою цієї комісії.

Як установлено судом першої інстанції, спірний наказ був прийнятий відповідачем внаслідок проведеного службового розслідування за фактом порушень позивачем службової дисципліни, результати якого відображені у висновку, затвердженому 28.03.2018 року начальником ГУНП в Черкаській області.

При цьому, у вказаному висновку зазначено, що порушення позивачем службової дисципліни виразилось у порушенні ним вимог ч.2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п.п. 4-5 розділу ІІ Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 № 1377 та п. 3.2.9. Розділу ІІІ Інструкції з реагування ОВС на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, затвердженої наказом МВС України від 22.10.2012 №940. Так, відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону № 580 поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов'язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Пунктами 4-5 Розділу ІІ Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 № 1377 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.12.2015 за № 1498/27943 (далі - Інструкція № 1377) передбачено, що посадова особа органу поліції в разі перебування поза межами органу, в якому вона призначена, на території України в разі звернення до неї громадян або службових осіб із заявою чи повідомленням про події, які загрожують особистій чи громадській безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких зобов'язана вжити заходів щодо запобігання правопорушенням і їх припинення, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, та охорони місця події і повідомити про це найближчий орган поліції.

Посадова особа органу поліції при виявленні чи отриманні інформації про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію негайно повідомляє про це чергову частину органу поліції.

При цьому, відповідно до п. 17 Розділу ІІІ Інструкції № 1377 прихованими від єдиного обліку вважаються заяви і повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, які були відомі працівнику органу поліції, та відомості, які на час виявлення не внесено до журналу ЄО відповідного органу поліції, а самі заяви та повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення та інші події не отримали реєстраційного номера.

Відповідно до п. 3.2. Інструкції про оперативне інформування в органах і підрозділах внутрішніх справ, внутрішніх військах та навчальних закладах МВС України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.10.2012 № 940 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03.01.2013 за №55/22587 при отриманні інформації про кримінальні правопорушення та інші події, що мали місце на території обслуговування і визначені Переліком, оперативний черговий ГУМВС, УМВС негайно доповідає про це начальнику ГУМВС, УМВС, його заступникам (відповідно до розподілу функціональних обов'язків), до чергової частини МВС України, відповідальному по ГУМВС, УМВС, начальнику штабу, начальнику оперативного відділу (сектору) штабу, начальнику чергової частини, інформує керівників та чергових зацікавлених структурних підрозділів ГУМВС, УМВС, а за необхідності сповіщає чергові служби відповідних органів виконавчої влади. Інформація про надзвичайні події серед особового складу доповідається начальникам управлінь (відділів) внутрішньої безпеки (далі - УВБ, ВВБ) та інспекції з особового складу підрозділів кадрового забезпечення (далі - ІОС).

Отже, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що неповідомлення позивачем про дорожньо-транспортну пригоду, що трапилася за його участі, тягне відповідальність, передбачену Дисциплінарним Статутом ОВС.

Відповідно до розділу І Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених Наказом МВС України №1179 від 09.11.16р., ці Правила є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.

Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов'язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Відповідно до пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 № 1179, під час виконання службових обов'язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов'язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», Законом України «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України; виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в нас суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

Відповідно до п.п. 5.3. та 5.4 Інструкції, завершення службового розслідування визначається датою затвердження начальником, який призначив службове розслідування, висновку за результатами службового розслідування.

Колегія суддів погоджується з доводами відповідача, що скоєння позивачем дисциплінарних проступків стало можливим внаслідок відвертого ігнорування та недотримання ним вимог нормативно-правових актів, при цьому, як вбачається з Висновку, під час службового розслідування було виявлено і ряд інших порушень, які є несумісними зі службою в поліції.

Як зазначено у постановах Верховного Суду України від 29 вересня 2015 у справі №21-1288а15 та від 20 жовтня 2015 року у справі 21-2103а15, дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Саме порушення службової дисципліни та скоєння дисциплінарних проступків і стали підставою для прийняття оскаржуваних наказів.

Відповідно до ч. 6 ст. 77 Закону №580 поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Щодо посилання апелянтів на факт втрати позивачем свідомості в момент травми, що перешкодило йому повідомити про подію правоохоронні органи, слід зазначити, що надані до апеляційної скарги медичні документи не підтверджують факт втрати позивачем свідомості, а лише констатують, що отримані травми передбачають втрату свідомості в момент їх отримання (а.с.189,190), при цьому, позивачем не було повідомлено про подію і в подальшому, а тому такі доводи апелянта судом не приймаються.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи і судове рішення ухвалено у відповідності до норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, тому підстав для скасування рішення не вбачається.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий-суддя Л.В.Губська

Судді О.В.Епель

А.Г.Степанюк