Справа № 820/3680/18
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2018-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2018 р. м. ХарківСправа № 820/3680/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Любчич Л.В.

суддів: Сіренко О.І. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання Моісеєвої К.Ю.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Лантушенко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду, від 19.07.2018, суддя Горшкова О.О., вул. Мар'їнська, 18-Б-3, м. Харків, 61004 повний текст складено 31.07.18 по справі № 820/3680/18

за позовом ОСОБА_3

до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - позивач, ОСОБА_3) звернулася з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Харківській обл.) в якому просила суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 06.02.2018 року № 29/20-40-13-07.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.07.2018 задоволено позовні вимоги.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення ГУ ДФС у Харківській обл. від 06.02.2018 № 29/20-40-13-07.

Не погодившись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що при визначенні площі земельної ділянки, щодо якої здійснено розрахунок величини земельного податку позивачу, було використано інформацію, яка міститься у договорі купівлі-продажу від 22.12.2016. Згідно вказаного договору загальна площа нежитлової будівлі літ «А-1» - 2014,6 кв. м., яка розташована на земельній ділянці площею 0,5262 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що було покладено в основу розрахунку податковим органом. Крім того, апелянт послався на п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України (далі - ПК України), яким передбачено право контролюючого органу провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених ПК України, не пізніше 1095 днів, а тому відповідач при нарахуванні податкового зобов'язання по земельному податку за 2015 та 2016 роки діяв в межах ст. 102 ПК України.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які відповідач посилається в апеляційній скарзі, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції були встановлені наступні обставини, які не оспорені сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 була власником нежитлової будівлі літ. А-1, загальною площею 2014,6 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, право власності на яке набуто на підставі договору купівлі - продажу від 11.06.2003 року, зареєстрованого КП "Харківська міське бюро технічної інвентаризації" 29.07.2003 року на підставі Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1115674, реєстраційний № 1272777, номер запису: 1317.

Майно розташовано на земельній ділянці площею 0,5262, кадастровий номер НОМЕР_1.

Відповідно до договору купівлі - продажу нежитлової будівлі від 22.12.2016 року ОСОБА_3, передано у власність ОСОБА_4 нежитлову будівлю літ. А-1, загальною площею 2014,6 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, право власності на яке набуто на підставі договору купівлі - продажу від 11.06.2003 року, зареєстрованого КП "Харківська міське бюро технічної інвентаризації" 29.07.2003 року на підставі Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1115674, реєстраційний № 1272777, номер запису: 1317.

Судовим розглядом встановлено, що ГУ ДФС у Харківській обл. на підставі п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України та відповідно до п. 286.5 ст. 286 розділу ХІІІ Податкового кодексу України відносно позивача прийнято податкове повідомлення-рішення від 06.02.2018 року № 29-20-20-13-07, яким визначено податкове зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2015-2016 роки у загальному розмірі 265132,04 грн.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції з даними висновками суду погоджується з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється ПК України.

Пункт 287.1 статті 287 ПК України встановлює, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

При цьому, статтею 120 Земельного кодексу України визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Згідно зі ст. 377 Цивільною кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Положеннями пп. 14.1.72 і 14.1.73 п. 14.1 ст. 14 ПК України встановлено, що земельний податок - це обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу).

Відповідно до пп. 269.1.1 і 269.1.2 п. 269.1 ст. 269 ПК України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно із п.п. 270.1.1 п. 270.1 ст. 270 ПК України об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Відповідно до ст. 271 ПК України базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом, площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Згідно із п. 286.1 ст.286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповіднео до п. 286.2 ст. 286 ПК України передбачено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі, така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі. Положеннями п. 286.6 ст. 286 ПК України передбачено, що нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу (п.286.5 ст. 286 ПК України).

За земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується з урахуванням прибудинкової території кожному з таких осіб: 1) у рівних частинах якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділена в натурі, або одній з таких осіб-власників, визначеній за їх згодою, якщо інше не встановлено судом; 2) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній частковій власності; 3) пропорційно належній частці кожної особи якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності і поділена в натурі.

Податок за земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних осіб або громадян, нараховується кожному з них пропорційно їх частці у власності на будівлю.

Враховуючи вищезазначені норми права, а також те, що фактично контролюючим органом до розрахунку земельного податку застосовано загальну площу земельної ділянки у розмірі 5262 кв.м., без визначення частки земельної ділянки, якою фактично користувався позивач у 2015-2016 роках, пропорційно до площі її нежитлової будівлі літ. "А-1", колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідачем здійснено розрахунок земельного податку з використанням помилково визначених величин частки земельної ділянки, чим порушено вимоги ст. 286 ПК України.

Посилання в апеляційній скарзі на використання контролюючим органом інформації, зазначеної в договорі купівлі-продажу від 22.12.2016, згідно якої загальна площа нежитлової будівлі літ «А-1» - 2014,6 кв. м., яка розташована на земельній ділянці площею 0,5262 га колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки контролюючий орган, застосувавши загальну площу земельної ділянки - 0, 5262 га при розрахунку земельного податку, порушив вимоги ст. 286 ПК України.

Посилання в апеляційній скарзі на правомірність застосування контролюючим органом під час нарахування грошових зобов'язань по сплаті земельного податку коефіцієнта Кф = 2.5, колегія суддів вважає також необгрунтованими, оскільки зазначений коефіцієнт характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф) відповідно до таблиці 1.1 "Землі комерційного використання", застосовується лише до використання земельної ділянки підприємствами (юридичними особами) для здійснення господарської діяльності (комерційне використання).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Досліджуючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення, підстави його прийняття, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що останнє прийнято з порушенням норм податкового законодавства, протиправно, як наслідок підлягає скасуванню.

З огляду на вищезазначене, рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм процесуального права, у відповідності до вимог норм матеріального права, тому колегія суддів вважає, що підстав для його скасування немає.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області залишити без задоволення .

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19 липня 2018 року по справі № 820/3680/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.І. Сіренко О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 12.11.2018