Справа № 815/7034/15
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2018-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

08 листопада 2018 року

Київ

справа №815/7034/15

адміністративне провадження №К/9901/11639/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шарапи В.М.,

суддів: Бевзенка В.М., Данилевич Н.А.,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15.04.2016 у складі судді Іванова Е.А. та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.06.2016 у складі колегії суддів: Стас Л.В. (головуючий), Турецької І.О., Косцової І.П. у справі №815/7034/15 за позовом ОСОБА_4 до Головного управління МВС України в Одеській області, Головного управління Національної поліції в Одеській області, Суворовського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та зобов'язання вчинити дії

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

1. ОСОБА_4 (надалі - ОСОБА_4) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління МВС України в Одеській області (надалі - ГУ МВС), Головного управління Національної поліції в Одеській області (надалі - ГУ НП), Суворовського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області (надалі - Суворовське РВ), у якому просив:

1.1. визнати протиправними та скасувати наказ ГУ МВС №1500 о/с від 04.11.2015 в частині звільнення позивача з посади оперуповноваженого сектору карного розшуку Суворовського РВ у запас Збройних сил за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ;

1.2. поновити позивача на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Суворовського РВ з 06.11.2015;

1.3. зобов'язати ГУ МВС розглянути рапорт позивача про звільнення за пунктом 64 "з" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у зв'язку з переходом на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації), поданий 03.11.2015, згідно Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, у зв'язку з виявленим бажанням проходить службу в поліції;

1.4. зобов'язати ГУ НП розглянути кандидатуру позивача для зайняття посади відповідно до пункту 9 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про національну поліцію" у ГУ НП та видати відповідний наказ;

1.5. стягнути з ГУ МВС на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу відповідно до пункту 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

2. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 15.04.2016 позовні вимоги задоволено частково.

2.1. Визнано протиправним та скасовано наказ ГУ МВС №1500 о/с від 04.11.2015 в частині звільнення підполковника міліції ОСОБА_4, оперуповноваженого сектору карного розшуку Суворовського РВ з органів внутрішніх справ України у запас Збройних сил за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів).

2.2. Поновлено ОСОБА_4 на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Суворовського РВ з 06.11.2015.

2.3. Зобов'язано ГУ МВС вирішити питання щодо прийняття ОСОБА_4 на службу в органах Національної поліції.

2.4. Стягнуто з Суворовського РВ на користь ОСОБА_4 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 22582,56 грн.

2.5. В решті позовних вимог відмовлено.

3. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.06.2016 постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15.04.2016 змінено. Абзац четвертий резолютивної частини постанови суду викладено в наступній редакції: "Зобов'язати ГУ НП вирішити питання щодо прийняття ОСОБА_4 на службу до Національної поліції України відповідно до пункту 9 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію". В іншій частині постанову суду залишено без змін.

4. Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено:

4.1. ОСОБА_4 з 1996 року проходив службу в органах внутрішніх справ України на різних посадах, та на час звільнення з органів внутрішніх справ займав посаду оперуповноваженого сектору карного розшуку Суворовського РВ та мав звання підполковника міліції.

4.2. Показаннями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтверджується обставина написання та подання позивачем 03.11.2015 до відділу кадрів Суворовського РВ рапорту щодо звільнення з підстав переведення на роботу в інше міністерство, орган виконавчої влади в зв'язку з бажанням проходити службу в ГУ НП разом з іншими працівниками, які у подальшому були зараховані на посади в новоутворений орган Національної поліції.

4.3. Наказом начальника ГУ МВС №1500 о/с від 04.11.2015 підполковника міліції ОСОБА_4 оперуповноваженого сектору карного розшуку Суворовського РВ звільнено з 06.11.2015 в запас Збройних сил за п. 64 "г" (через скорочення штатів). Копію вказаного наказу позивач отримав 26.11.2015.

4.4. Крім того, як зазначає позивач, з 06.11.2015 по 26.11.2015 він продовжував працювати та виконував всі функціональні обов'язки згідно займаної посади.

5. Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що наказ про звільнення позивача зі служби є неправомірним. Суди зазначили, що зібраними по справі доказами підтверджується факт подання позивачем рапорту, яким висловлено згоду на проходження служби в поліції, у строки, встановлені Законом України "Про національну поліцію". Суди вказали на наявність у відповідачів обов'язків щодо працевлаштування позивача та з'ясували, що останній відповідає вимогам до поліцейського, визначеним Законом України "Про національну поліцію". У зв'язку з цим, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про необхідність скасування наказу про звільнення позивача зі служби, поновлення його на посаді та стягнення на його користь грошового забезпечення за час вимушеного прогулу. Змінюючи судове рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанцій послався на те, що обов'язок щодо вирішення питання про прийняття позивача на службу до Національної поліції України покладений на ГУ НП, а не ГУ МВС.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:

6. Відповідач 1 - ГУ МВС подав касаційну скаргу на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15.04.2016 та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.06.2016, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

6.1. Аргументи скаржника полягають у тому, що суди попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень неправильно застосували норми матеріального права і порушили норми процесуального права. Скаржник вказав, що з набранням чинності Законом України "Про Національну поліцію" перестало існувати поняття "служби в міліції" і усі працівники міліції підлягали звільненню через скорочення штатів. Наголосив, що довідками, наданими членами ліквідаційної комісії ГУ МВС, підтверджується те, що позивач рапорту про проходження служби в поліції до закінчення визначеного законодавством строку не подавав. Вважає, що показання свідків, допитаних судами попередніх інстанцій, є неналежними доказами. Також, на думку скаржника, позивачем пропущено строк звернення до суду з адміністративним позовом, перебіг якого розпочався відразу після набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

7. Позивач подав заперечення на касаційну скаргу, в яких просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

7.1. На обґрунтування заперечень вказує, що оскаржувані судові рішення постановлені на основі правильного застосування норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.

8. Відповідачі 2, 3 заперечень (відзивів) на касаційну скаргу не подали.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції:

9. Конституція України:

"Стаття 43. &?а;…&?и; Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення".

10. Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII (надалі - Закон №580-VIII):

Розділ XI

ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ

"1. Цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, крім:

1) пунктів 1, 2, 3, 7-13, 15, 17-18 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування;

2) частини сьомої статті 15 та частини п'ятої статті 21 цього Закону, які набирають чинності з 1 січня 2017 року.

…4. До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

…8. З дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

9. Працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

10. Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ".

11. Закон України "Про міліцію" від 20.12.1990 №565-XII (що був чинним на час виникнення спірних правовідносин):

Стаття 18. Проходження служби в міліції

"Порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України".

12. Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114 (надалі - Положення):

"…8. Особи середнього, старшого і вищого начальницького складу, які досягли встановленого для них пунктом 7 цього Положення віку, підлягають звільненню в запас з постановкою на військовий облік або у відставку.

…Дострокове звільнення зі служби осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу, які не досягли граничного віку перебування на службі в органах внутрішніх справ, провадиться: &?о;…&?а; у зв'язку із скороченням штатів - у разі відсутності можливості використання на службі".

"24. У разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

Якщо заява про поновлення на службі розглядається більше одного року не з вини особи рядового, начальницького складу, така особа має право на отримання грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу".

"64. Особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік):

…г) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі".

13. Постанова Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 №730 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ" (надалі - Постанова):

"1. Утворити як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції за переліком згідно з додатком 1.

2. Ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ за переліком згідно з додатком 2".

Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:

14. Закон №580-VІІІ був опублікований в газеті Голос України 06.08.2015 за №141-142, отже, він набрав чинності 07.11.2015 (окрім норм, визначених пунктом 1 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення").

15. Тобто, тримісячний строк, протягом якого працівники міліції, що виявили бажання проходити службу в поліції, за умови їх відповідності вимогам до поліцейських, передбаченим Законом №580-VІІІ, могли бути прийняті на службу в поліцію, закінчився 06.11.2015, яке є останнім днем вказаного строку.

16. Враховуючи приписи пунктів 9-10 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №580-VІІІ та підпункту "г" пункту 64 Положення, працівник міліції міг бути звільнений зі служби в органах внутрішніх справи через скорочення штатів виключно у разі відмови від проходження служби в поліції та/або неприйняття на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, за умови відсутності можливості подальшого використання на службі.

17. Як встановлено судами попередніх інстанцій на основі досліджених доказів, позивач 03.11.2015 написав та подав до відділу кадрів Суворовського РВ рапорт щодо звільнення з підстав переведення на роботу в інше міністерство, орган виконавчої влади в зв'язку з бажанням проходити службу в ГУ НП.

18. Колегія суддів відхиляє посилання скаржника на ту обставину, що показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, допитаних судами попередніх інстанцій, є неналежним доказом подання позивачем відповідного рапорту.

19. Згідно з частинами 1-2 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

20. Таким чином, Верховний Суд як суд касаційної інстанцій позбавлений процесуальної можливості перевіряти дотримання судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права інакше, аніж на підставі та в межах встановлених ними фактичних обставин справи та/або самостійно встановлювати ці обставини чи ставити під сумнів докази, якими вони підтверджуються.

21. Отже, при вирішенні питання щодо звільнення позивача через скорочення штатів на підставі підпункту "г" пункту 64 Положення, відповідач 1 був зобов'язаний розглянути можливість його подальшого використання на службі, оскільки такий порядок звільнення працівника міліції прямо передбачений пунктами 9-10 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №580-VІІІ, чого зроблено не було.

22. Необхідно також зауважити, що ліквідація юридичної особи публічного права має місце у випадку, якщо в розпорядчому акті органу державної влади або органу місцевого самоврядування наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої відмови. У разі ж покладення виконання завдань і функцій ліквідованого органу на інший орган, мова йде фактично про реорганізацію. Таким чином встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи. Висновки аналогічного змісту наведені у постановах Верховного Суду України від 17.10.2011 у справі №21-237а11 та від 28.10.2014 у справі №21-484а14 і колегія суддів не вбачає підстав відступати від них.

23. Відтак, звільнення позивача зі служби відбулось з порушенням законодавства, а тому колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог.

24. Доводи скаржника з приводу порушення позивачем строків звернення до суду, внаслідок пропуску ним строків, визначених частиною 3 статті 99 КАС України, не заслуговують на увагу. Так, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15.05.2016 було відмовлено у задоволенні клопотання відповідача 1 про залишення позовної заяви без розгляду та визнано поважними причини пропуску позивачем строків звернення до суду з адміністративним позовом. Суд першої інстанції послався на відсутність у матеріалах справи доказів вручення позивачу наказу про звільнення і трудової книжки саме 06.11.2015. Враховуючи наведене, судом першої інстанції обґрунтовано і з дотриманням норм процесуального права вирішено дане питання.

25. Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

26. Колегія суддів приходить до висновку, що суди попередніх інстанцій правильно застосували норми матеріального і процесуального права і доводи касаційної скарги цього не спростовують.

27. З огляду на це, касаційну скаргу ГУ МВС слід залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15.04.2016 та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.06.2016 залишити без змін.

ПОСТАНОВИВ:

28. Касаційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області залишити без задоволення.

29. Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15.04.2016 та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.06.2016 у справі №815/7034/15 за позовом ОСОБА_4 до Головного управління МВС України в Одеській області, Головного управління Національної поліції в Одеській області, Суворовського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та зобов'язання вчинити дії залишити без змін.

30. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

...........................

...........................

...........................

В.М. Шарапа

В.М. Бевзенко

Н.А. Данилевич ,

Судді Верховного Суду