Справа № 460/4710/18
Суддя: Бак М. Д.
Дата ухвалення: 2018-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 460/4710/18
Провадження №2-а/460/401/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2018 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області

в особі головуючого - судді Бак М.Д.,

секретар судового засідання Климейко Л.Г.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яворові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 4 Яворівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Лісковського Романа Івановича про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

11.10.2018 року вказана вище позовна заява поступила до суду. Позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія НК № 935302, від 05.10.2018 року, яку виніс відповідач, справу закрити.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що в оскарженій постанові вказано про те, що він 05.10.2018 року о 11:39 год. по вул. Шептицького в с. Старичі Яворівського району Львівської області під час керування автомобілем марки «ВАЗ 21070» порушив правила дорожнього руху шляхом використання засобу зв'язку, а саме, нібито ним проводилася розмова по мобільному телефону, який він тримав в руках. За таких обставин відповідач вважав, що він, позивач, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП). Керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 21070», реєстраційний номер НОМЕР_1, він не користувався засобом зв'язку, оскільки не має звички розмовляти по телефону під час керування автомобілем. Під час зупинки транспортного засобу телефон знаходився у нього в кишені, про неможливість у зв'язку з цим використовувати телефон повідомляв відповідачеві. Свідків чи інших доказів вчинення порушення немає. Зі слів відповідача відповідні правопорушення не фіксуються засобами фото- і відеозапису, рішення про винесення постанови приймається працівником поліції. Однак, прийняття постанови лише на підставі переконань працівника поліції суперечить діючому законодавству України та порушує його, позивача, права.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення. Протокол разом з іншими матеріалами справи, зокрема, процесуально оформленими доказами, перелік яких наявний у ст. 251 КУпАП, надсилається органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення (ч. 1 ст. 257 КУпАП). Конституційний Суд України у рішенні від 26.05.2015 року у справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення дав офіційне тлумачення зазначеній нормі, вказавши, що положення ч. 1 ст. 276 КУпАП, яке передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. В мотивувальній частині даного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у ч.ч. 1, 2 ст. 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Притягнення особи до адміністративної відповідальності у відповідних випадках фактично відбувається в скороченому провадженні.

Таким чином, Конституційний Суд України у зазначеній справі дійшов висновку, що всі інші види правопорушень, в тому числі і ті, за які відповідальність передбачена ст. 122 КУпАП, не підлягають розгляду у скороченому провадженні. Скорочене провадження передбачає фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження у випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у ст.ст. 258, 276 КУпАП, мають різний правовий зміст.

Відповідач не склав протокол про адміністративне правопорушення, та, не маючи права виносити оскаржену постанову на місці вчинення правопорушення, виніс її, хоча він, позивач, не погоджувався з тим, що вчинив правопорушення.

З огляду на викладене позивач вважає, що оскаржена постанова винесена з порушенням його прав та чинного законодавства, тому підлягає скасуванню.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали позов з викладених в ньому підстав.

Відповідач в судове засідання не з'явився, справу розглянуто у відсутності відповідача.

Заслухавши пояснення позивача, допитаного як свідка, та пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, дослідивши копію оскарженої постанови, суд прийшов до таких висновків.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 935302 від 05.10.2018 року, яка винесена поліцейським сектору реагування патрульної поліції № 4 Яворівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Лісковським Романом Івановичем, до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, що підтверджує копія відповідної постанови (а.с. 6).

У постанові вказано, що ОСОБА_1 05.10.2018 року о 11:39 год. в с. Старичі по вул. Шептицького керував автомобілем марки «ВАЗ-21070», номерний знак НОМЕР_1, розмовляючи по мобільному телефону, тримаючи його в руках, чим порушив п. 2.9 (д) Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позивач оспорює свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке притягнутий до адміністративної відповідальності, з підстав недопущення ним порушення правил дорожнього руху та вказує на недотримання відповідачем порядку прийняття рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності.

На підставі показань позивача як свідка встановлено, що він 05.10.2018 року близько 11:20 год. під час керування транспортним засобом марки «ВАЗ-21070», реєстраційний номер НОМЕР_1, в с. Старичі Яворівського району Львівської області, не розмовляв по мобільному телефону, телефон знаходився в кишені, про що він повідомив відповідачу, який зупинив транспортний засіб. При складанні постанови відповідач не роз'яснив йому його права, не надав можливість викласти пояснення у письмовій формі, докази не досліджувалися, оскільки такі відсутні.

Відповідач не надав докази на спростування даних обставин, які, відповідно, підтверджували б правомірність прийнятого ним рішення, обов'язок доказування якої згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) покладений на відповідача, тому суд констатує їх доведеність.

Виходячи із встановлених обставин, суд прийшов до висновку, що права позивача порушено відповідачем, з наступних мотивів.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Відсутність протиправної дії, тобто, користування позивачем під час керування транспортним засобом засобами зв'язку, виключає висновок про наявність події адміністративного правопорушення, про яку вказано в мотивувальній частині оскарженої постанови.

У ч. 1 ст. 268 КУпАП закріплено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З'ясування наведених вище обставин проводиться шляхом дослідження доказів та надання їм оцінки в порядку ст. 252 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ті обставини, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, за результатами якого винесено оскаржену постанову, йому не було роз'яснено права, не забезпечено їх реалізацію свідчать про допущення відповідачем порушень при прийнятті рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Аргументи позивача в частині порушення його прав тим, що відповідач не склав протокол про адміністративне правопорушення, розглянув справу на місці вчинення порушення, а не за місцем його вчинення суд не приймає до уваги в якості підстав для задоволення позову з таких міркувань.

У відповідності до ч. 1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно ч. 3 ст. 254 КУпАП протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Розгляд адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122 КУпАП віднесено до компетенції органів Національної поліції (ч. 1 ст. 222 КУпАП).

Згідно ч. 2 ст. 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У ч.ч. 4, 5 ст. 258 КУпАП закріплено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Аналіз наведених положень закону свідчить про те, що правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, до яких відносяться правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП, є винятком із правила про обов'язковість складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі оспорення особою допущення порушення та адміністративного стягнення, що накладається. Розгляд даних справ проводиться уповноваженими посадовими особами органів і підрозділів Національної поліції та на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення.

Позивач не врахував положення ст. 258 КУпАП в сукупності та помилково вважав, що відповідач повинен був скласти протокол про адміністративне правопорушення, після чого скерувати справу для розгляду з дотриманням правил територіальності, визначених в ст. 276 КУпАП.

У зв'язку з тим, що оскаржену постанову винесено з порушенням вимог закону та прав позивача, постанова підлягає скасуванню. Справу про адміністративне правопорушення відносно позивача слід закрити, оскільки немає доказів події адміністративного правопорушення, а відсутність події адміністративного правопорушення у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП виступає обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Позовна вимога в частині визнання постанови протиправною не підлягає задоволенню у зв'язку з тим, що у ч. 3 ст. 286 КАС України передбачено, які рішення має право прийняти місцевий загальний суд як адміністративний за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, та одним з них є рішення про скасування рішення суб'єкта владних повноважень і закриття справи про адміністративне правопорушення (п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України).

Згідно положень абз. 2 ч. 5 ст. 139 КАС України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З врахуванням висновку суду про ухвалення рішення на користь позивача, який звільнений від сплати судового збору, з відповідача підлягає стягненню на користь держави за рахунок бюджетних асигнувань Яворівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області судовий збір в розмірі 704,80 грн., що є ставкою судового збору за подання фізичною особою до адміністративного суду позову немайнового характеру.

Керуючись ст.ст. 9, 77, 139, 243-246, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 935302 від 05.10.2018 року, винесену поліцейським сектору реагування патрульної поліції № 4 Яворівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Лісковським Романом Івановичем, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити.

В задоволенні позову в частині визнання постанови протиправною відмовити.

Стягнути 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) на користь держави за рахунок бюджетних асигнувань Яворівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Яворівський районний суд Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бак М.Д.