Справа № 142/944/18
Суддя: Щерба Н. Л.
Дата ухвалення: 2018-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

Справа № 142/944/18

Провадження№ 2-а/142/17/18

08 листопада 2018 року смт. Піщанка

Піщанський районний суд Вінницької області

В складі:

Головуючого судді Щерби Н. Л.,

з участюсекретаря ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Піщанка Вінницької області

адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до поліцейського Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Вінницькій області ОСОБА_3 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся з вказаним позовом до відповідача поліцейського Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Вінницькій області ОСОБА_3, в якому просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі НК № 280269, винесену відносно нього поліцейським ОСОБА_3 06 вересня 2018 року, як незаконну.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що постановою в справі про адміністративне правопорушення серії НК № 280269 від 06 вересня 2018 року винесеною поліцейським Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Вінницькій області ОСОБА_3 його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП, а саме за те, що 06 вересня 2018 року, приблизно о 00 годині 50 хвилин, керуючи автомобілем Opel Astra, реєстраційний номер GWE 1300C, він порушив п. 30.7 Правил дорожнього руху, а саме рухався по вул. Чехова в м. Вінниця з непрацюючою підсвіткою номерного знака. Вказану постанову він отрима простим поштовим зв'язком 12 вересня 2018 року.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що з винесеною відносно нього постановою він не згоден, так як вона є незаконною та необґрунтованою, оскільки не відображає дійсних обставин справи, складена за відсутності належних доказів та із порушенням порядку розгляду та прийняття рішення по справі. Позивач зазначив, що 06 вересня 2018 року, приблизно о 00 годині 40 хвилин, він, керуючи автомобілем Opel Astra, реєстраційний номер GWE 1300C, рухався по вул. Чехова в м. Вінниця, та навпроти будинку № 8 був зупинений відповідачем. Інспектор не повідомив йому про причину зупинки та висловив вимогу про передачу документів для перевірки, після чого він передав посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Йому було повідомлено, що причиною зупинки стало порушенняи ним вимог п. 30.7 Правил дорожнього руху, оскільки на автомобілі не було освітлено задній номерний знак. Він повідомив інспектору поліції, що коли він виїжджав, підсвічування працювало, та можливо через поганий контакт чи перегорання запобіжника виникла несправність, та сказав, що усуне несправність на місці. Проте відповідач заперечив усунення непсравності на місці та пішов до патрульного автомобіля для складання постанови. Відносно нього було складено постанову про накладення адміністративного стягнення, а тому він відмовився її підписувати та отримати, оскільки не погоджувався з її змістом. Після тривалої суперечки з поліцейськими, йому було повернуто документи, а патрульні поїхали. Він усунув несправність шляхом відновлення контакту та поїхав у напрямку Немирівського шосе. Позивач вважає, що розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, інспектор ДПС діяв без додержання вимог чинного законодавства, не виконав дії, спрямовані для встановлення істини по справі, а тому винесена ним постанова є незаконною. Зокрема, під час розгляду справи, поліцейським не розяснено йому положення ст. 268 КУпАП, в порушення ст.ст.245, 280 КУпАП не з'ясовано всіх обставини, що мають значення для правильного вирішення справи з метою всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом. Відповідач не дав йому можливості усунути несправність на місці зупинки, та всуперечи вимогам п. п. 31.4, 31.5 Правил дорожнього рух фактично дозволив йому подальший рух після складення постанови про притягнення до адміністративної відповідальсності, не чекаючи відновлення роботи приладу освітлення номерного знаку. Крім того, інспектор склав відносно нього постанову за порушення вимог п. 30.7 Правил дорожнього руху, який забороняє наносити на зовнішні поверхні транспортних засобів зображення чи написи, що не передбачені підприємством-виробником або збігаються з кольорографічними схемами, розпізнавальними знаками чи написами транспортних засобів оперативних і спеціальних служб, передбаченими ДСТУ 3849-99. Позивач вважає, що постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення, а тому підлягає скасуванню як незаконна.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з'явилвся, проте від нього на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі та про підтримання позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить підпис про отримання в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення № 24 5. Відзиву на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до положекнь ч. 4 ст. 229 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, основним завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, покладений на нього обовязок щодо доказування суду правомірності своїх дій, не виконав та не спростував доводи позивача.

Судом встановлено, що відповідно до постанови поліцейського Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Вінницькій області ОСОБА_3серії НК № 280269 від 06 вересня 2018 року позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст.122 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 170 гривень за порушення вимог п. 30.7 Правил дорожнього руху, яке полягало в тому, що 06 вересня 2018 року, о 00 годині 50 хвилин, в Вінниця по вул. Чехова, 8, ОСОБА_2, керував транспортними засобом Opel Astra, реєстраційний номер GWE 1300C, в темну пору із неосвітленим заднім номерним знаком

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб'єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Зокрема, відповідно до п. 2 Розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року, зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, імя та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, імя та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Зокрема, постанова про адміністративне правпорушення повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи. У постанові відносно ОСОБА_2 інспектор поліції вважає встановленим та доведеним порушення ОСОБА_2 вимог п. 30.7 Правил дорожнього руху, який передбачає заборону наносити на зовнішні поверхні транспортних засобів зображення чи написи, що не передбачені підприємством-виробником або збігаються з кольорографічними схемами, розпізнавальними знаками чи написами транспортних засобів оперативних і спеціальних служб, передбаченими ДСТУ 3849-99. Разом з тим, при викладені суті правопорушення в постанові інспектором зазначено, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом в темну пору добу з неосвітленим заднім номерним знаком, що не є порушенням п. 30.7 Правил дорожнього руху, як про це зазначено в постанові.

Крім того, в п.п. "в" п. 2.9 Правил дорожнього руху зазначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обовязковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий. Проте посилання на відповідні положення Правил дорожнього руху в постанові відносно ОСОБА_2 відсутні.

В частині шостій ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, передбачено відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Стаття 9 КУпАП визначає адміністративне правопорушення (проступок) як протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Згідно положень п.п. "в" п. 31.4.3 Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, коли кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу. Згідно п. 31.5 Правил дорожнього руху, у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил

Відпвідно до п. 1 ч. 1 ст. 23 ЗУ "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо заперечує проти адміністративного позову.

Статтями 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII визначено, що поліція може застосовувати як превентивний захід застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису для забезпечення публічної безпеки і порядку з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Суд виходить з того, що при вирішенні даного спору врахуванню підлягають приписи Кодексу адміністративного судочинства України щодо здійснення розгляду і вирішення справ в адміністративних судах на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Разом з тим, будь-яких інших доказів щодо того, що позивач порушив вимоги п. 30.7 Правил дорожнього руху, зокрема, пояснень свідків, речових доказів, показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - кінозйомки, відеозапису, суду надано не було, хоча в постанові відносно ОСОБА_2 вказано, що до постанови додається відеозапис з боді-камери, проте такий суду відповідачем для дослідження наданий не був.

Зважаючи на той факт, що відповідачем при винесені постанови не дотримано вимог КУпАП щодо встановлення обставини, що підлягають зясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, не надано суду належних та допустимих доказів, які б у встановленому законом порядку підтверджували, що позивач порушив п. 30.7 Правил дорожнього руху, та, відповідно, в його діях міститься склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена нормами ч. 6 ст. 121 КУпАП України, що є його обов'язком відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, враховуючи, що позивач заперечує факт вчинення адміністративного правопорушення, несправність усунув на місці зупинки транспортного засобу та не мав умислу на порушення Правил дорожнього руху, що виключає в його діях наявність складу адміністративного правопорушення, суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правпорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в не автоматичному режимі серії НК № 280269 від 06 вересня 2018 року, винесена поліцейським Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Вінницькій області ОСОБА_3 , про притягнення ОСОБА_2В . до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 170 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП, винесена без додержання законності, а відтак підлягає скасуванню.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

В той же час, в своїй позовній заяві позивач просить суд лише скасувати оскаржувану постанову, як рішення суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

На підставі наведеного, з метою забезпечення ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог, та з урахуванням встановлених під час судового розгляду обставин, які свідчать про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 121 КУпАП, закрити справу про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 8, 9, 10, 71-79, 194, 229, 268, 241-246, 270-272, 286 КАС України, ст.ст. 7, 9, 122, 247, 251, 283,286 КУпАП, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до поліцейського Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Вінницькій області ОСОБА_3 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушеннязадовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 280269, винесену 06 вересня 2018 року поліцейським Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Вінницькій області ОСОБА_3, відповідно до якої ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 гривень, як незаконну.

Закрити справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: