Справа № 824/896/17-а
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2018-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/896/17-а

Головуючий у 1-й інстанції: Григораш Віталій Олександрович

Суддя-доповідач: Кузьменко Л.В.

09 листопада 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьменко Л.В.

суддів: Шидловського В.Б. Іваненко Т.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Сербин І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби у Чернівецькій області на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 26 липня 2018 року (ухвалу постановлено суддею Григораш В.О. в м.Чернівці, повний текст судового рішення складено 30 липня 2018 року) у справі за адміністративним позовом Головного управління Держпродспоживслужби у Чернівецькій області до Приватного підприємства "Мега Крокус" про притягнення до відповідальності та стягнення штрафу,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2017 року Головне управління Держпродспоживслужби в Чернівецькій області звернулося до Чернівецького окружного адміністративного суду із позовом до Приватного підприємства "Мега Крокус" у якому просило:

1) розглянути протокол №2 від 27.10.2017 року про правопорушення у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, та винести постанову про притягнення до відповідальності керівника приватного підприємства "Мега Крокус" Пацарнюка В.В. у вигляді накладення штрафу згідно пунктів 5, 6, 10 частини 1 статті 64 Закону України "Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів" із вилученням з обігу таких харчових продуктів;

2) стягнути штраф до Державного бюджету України за КДКБ 21081100 "Адміністративні штрафи та інші санкції", на рахунок - 0066, отримувач Заставнівське УК, Заставнівський район, , банк ГУ ДКСУ у Чернівецькій області, МФО 856135.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 26 липня 2018 року позовну заяву Головного управління Держпродспоживслужби у Чернівецькій області залишено без розгляду з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.240 Кодексу адміністративного судочинства України - повторного неприбуття в судове засідання без поважних причин позивача.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і направити справу до Чернівецького окружного адміністративного суду для продовження розгляду. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що позивачем не було порушено приписи ст.240 КАС України, оскільки позивач забезпечив явку свого представника на друге судове засідання однак останній прибув до суду своєчасно, проте в судове засідання із запізненням, що від його не залежало.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду справи до суду першої інстанції, з таких підстав.

Суд першої інстанції, залишаючи позовну заяву без розгляду посилався на повторне неприбуття позивача у судове засідання, який був належним чином повідомлений про дату, місце та час судового розгляду справи, без поважних причин.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

В силу приписів ч.2 ст. 44 Кодексу адміністративного судочинства України, особи які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Нормами ч. 5 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Зазначені норми кореспондуються з п.4 ч.1 ст.240 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких позовна заява залишається без розгляду, якщо позивач повторно не прибув у підготовче засідання чи судове засідання без поважних причин, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Неприбуття в судове засідання позивача, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду, є повторним, коли ні позивач, ні його представник вдруге підряд без поважних причин не прибули на розгляд справи і у суду є достовірні докази про те, що обидва рази позивача було належним чином повідомлено про день, час та місце розгляду справи.

«Повторність» означає вчинення знову, тобто основною ознакою повторності є здійснення аналогічного, тотожного. При цьому черговість та порядок вчинення дій не впливає на факт їх повторності. А тому «повторне неприбуття», як підстава для залишення позовної заяви без розгляду, означає неявку у судове засідання два чи більше разів без поважних причин або без повідомлення про причини неприбуття протягом усього розгляду справи та не обов'язково двічі підряд.

Судом встановлено, що ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 05 травня 2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 29 травня 2018 року о 09:30, про що учасників справи повідомлено шляхом надіслання копій ухвали про відкриття.

Копію Чернівецького окружного адміністративного суду від 05 травня 2018 року позивач отримав 11 травня 2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 149).

29 травня 2018 року судове засідання було відкладено у зв'язку з неприбуттям позивача, розгляд справи призначено на 12 липня 2018 року о 09:00, про що повідомлено представника відповідача під розписку, а позивачу направлено повістку про виклик до суду Повістку про виклик до суду позивач отримав 01 червня 2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 154).

12 липня 2018 року судове засідання в даній справі не відбулося та було знято з розгляду 10 липня 2018 року у зв'язку з перебування головуючого судді у відпустці. Судове засідання було відкладено на 26 липня 2018 року о 09:00 хв. Повістку про виклик до суду позивач отримав 16 липня 2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 159).

Як зазначається в ухвалі про повернення позовної заяви без розгляду, в судове засідання призначене на 26 липня 2018 року о 09:00 хв. позивач повторно не забезпечив явку свого представника, хоча і був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань або заяв не подавав.

Так, обов'язковою умовою для застосування такої підстави залишення адміністративного позову без розгляду є саме повторна неявка позивача в судове засідання, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин. Зазначені наслідки настають, якщо позивач не з'явився вдруге поспіль (тобто повторно) і від нього не надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Однак судом першої інстанції не враховано той факт, що вдруге, на засідання призначене на 12 липня 2018 року представник позивача прибув, однак засідання було знято з розгляду у зв'язку із перебуванням судді у відпустці ще 10.07.2018 року.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач забезпечив явку свого представника у судове засідання, призначене на 26 липня 2018 року, однак останній прибув до суду о 09:00, але до зали судового засідання - із спізненням, що підтверджується ксерокопією з журналу відвідувань Чернівецького окружного адміністративного суду.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала прийнята судом першої інстанції передчасно без перевірки усіх обставин справи, а тому ухвала суду підлягає скасуванню.

За ч.1 ст.6 Європейської Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

До вказаного висновку суд дійшов, серед іншого, використовуючи правові висновки Європейського суду з прав людини у рішенні по справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 року, де вказано, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі "Golder v.the United Kingdom" від 21.02.1975), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати закону мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями ( рішення "Guerin v. France" від 29.07.1998) Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розрахувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час, такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту (рішення "Perez de Rada Cavanilles v. Spain від 28.10.1998 року).

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

З огляду на зазначені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про залишення позовної заяви Головного управління Держпродспоживслужби у Чернівецькій області без розгляду з підстав повторної неявки позивача до суду.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Так, у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

Зміст права на захист полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права є такими, що призвели до неправильного вирішення питання, та є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції з постановленням нової ухвали про направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби у Чернівецькій області задовольнити повністю.

Ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 26 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Держпродспоживслужби у Чернівецькій області до Приватного підприємства "Мега Крокус" про притягнення до відповідальності та стягнення штрафу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 13 листопада 2018 року.

Головуючий Кузьменко Л.В.

Судді Шидловський В.Б. Іваненко Т.В.