Справа № 826/1072/17
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2018-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 листопада 2018 року № 826/1072/17

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Огурцов О.П., при секретарі судового засідання Кириллові М.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

представник позивача - ОСОБА_2 (довіреність від 03.10.2016),

представник відповідача - не прибув,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві про скасування податкових повідомлень-рішень від 17.08.2016 №, №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що анульовані (прощені) банком основна сума боргу, пеня та проценти, нараховані протягом певного часу дії договору, не є доходом, отриманим як додаткове благо.

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.01.2017 відкрито провадження в адміністративній справі, зобов'язано відповідача надати письмові заперечення проти позову та всі матеріали, що були або мали бути взяті до уваги при прийнятті рішення, вчиненні дії, допущенні бездіяльності, з приводу яких подано позов, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні.

20.06.2017 представником відповідача подано через канцелярію суду заперечення проти позову, які обґрунтовано тим, що в ході проведення перевірки контролюючим органом виявлено порушення позивачем вимог податкового законодавства в частині неповного нарахування та сплати до бюджету ПДФО та військового збору згідно поданої декларації про майновий стан та доходи за 2015 рік.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Керуючись положеннями частини шостої статті 128, чинного станом на дату розгляду справи, Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив завершити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 05.07.2007 між ПАТ «Укрсоцбанк» (кредитор) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір іпотечного кредиту №625/08/1-171, відповідно до умов якого кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 38243,20 доларів США зі сплатою 13% річних.

17 вересня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та позивачем укладено договір про внесення змін №3 до договору кредиту №625/08/1-171 від 05.07.2007, яким позивачу змінено графік погашення заборгованості за кредитом згідно графіку, який є невід'ємною частиною вказаного договору. Згідно п.2.1, 2.2 договору про внесення змін заборгованість за кредитом станом на дату укладення даного договору становить 29979,78 доларів США, заборгованість по нарахованим та несплаченим процентам за користування кредитом становить 17718,58 доларів США.

Згідно додатку №1 до договору про внесення змін №3 від 17.09.2015 до договору кредиту №625/08/1-171 від 05.07.2007 позивачем подано заяви на сплату заборгованості згідно умов опції 50-50 з частковим анулюванням (а.с.47-51), якими він просить здійснити погашення кредиторської заборгованості (у тому числі достроково) в порядку черговості, зазначеній у п.3.13 договору про внесення змін №3, керуючись п.3.4 даного договору позивач просить здійснити анулювання (прощення) заборгованості за договором кредиту та повідомляє про те, що він належним чином повідомлений банком про суму анулювання (прощення) заборгованості та про свій обов'язок самостійно сплатити ПДФО з суми прощеної основної заборгованості за кредитом і відобразити такий дохід у річній податковій декларації відповідно до вимог пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України.

Згідно повідомлення від 04.07.2016 №09.201-86/96-12210 ПАТ «Укрсоцбанк» повідомило позивача, що 28.12.2015 банком здійснено анулювання заборгованості за договором №625/08/1-171 віл 05.07.2007: основна сума кредиту 420610,34 грн. Згідно з пп. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України позивачу необхідно відобразити анульовану суму боргу в річній податковій декларації та самостійно сплатити суму ПДФО.

На запит відповідача про надання інформації від 04.07.2016 листом від 18.07.2016 №11.1-186/79-923 ПАТ «Укрсоцбанк» підтверджено інформацію про суми нарахованих та виплачених доходів з ознакою « 126» у вигляді анулювання кредитної заборгованості, зокрема, позивачу за 3 квартал 2015 року, згідно якої сума доходу у вигляді анульованої основної суми кредитної заборгованості складає 65215,69 грн., з яких сума доходу, що не підлягає оподаткуванню згідно пп.165.1.55 п.165.1 ст.165 Податкового кодексу України складає 609,00 грн., сума нарахованого та виплаченого доходу, відображена в формі 1-ДФ складає 64606,69 грн., за 4 квартал 2015 року, згідно якої сума доходу у вигляді анульованої основної суми кредитної заборгованості складає 486155,66 грн., з яких сума доходу, що не підлягає оподаткуванню згідно пп.165.1.55 п.165.1 ст.165 Податкового кодексу України складає 0,00 грн., сума нарахованого та виплаченого доходу, відображена в формі 1-ДФ складає 486155,66 грн.

Позивачем 04.05.2016 подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік, згідно якої самостійно визначено дохід у розмірі 420610,34 грн., з який самостійно визначено розмір ПДФО, що підлягає сплаті 83513,07 грн. та військовий збір у розмірі 6309,16 грн.

29 липня 2016 року позивачем подано уточнюючу декларацію, якою визначено дохід у розмірі 119814,19 грн., з який самостійно визначено розмір ПДФО, що підлягає сплаті 23353,84 грн. та військовий збір у розмірі 1797,21 грн.

15 червня 2016 року позивачем сплачено військовий збір у розмірі 6309,16 грн. згідно квитанції №0.0.567879400.1 та ПДФО у розмірі 83513,07 грн. згідно квитанції №0.0.567859720.1, копії яких наявні в матеріалах справи (а.с.26).

29 липня 2016 року посадовою особою відповідача на підставі п.20.1.4 ст.20, у порядку ст.76 та вимог ст.176, п.177.5 ст.177 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку податкової декларації про майновий стан і доходи позивача за звітний період з 01.01.2015 по 31.12.2015, за наслідками проведення якої складено акт перевірки від №75/6/26-52-17-04/НОМЕР_1.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України, сума податкових зобов'язань з отриманих у 2015 році доходів у вигляді додаткового блага (ознака доходу 126 по формі 1-ДФ) невірно визначена, що призвело до заниження податкового зобов'язання по ПДФО на суму 86189,63 грн. та по військовому збору на 6464,23 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем ОСОБА_1 винесено 17.08.2016 наступні податкові повідомлення-рішення:

- №, яким позивачу в порушення вимог гл.4 пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов'язання з ПДФО на 107737,04 грн., у тому числі за основним платежем - 86189,63 грн. та за штрафними санкціями - 21547,41 грн.;

- №, яким позивачу в порушення вимог гл.4, ст.164 п.164.2 пп.164.2.17 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «Військовий збір» на 8080,29 грн., у тому числі за основним платежем - 6464,23 грн. та за штрафними санкціями - 1616,06 грн.

Не погоджуючись з винесеним податковим повідомленням-рішенням від 17.08.2016 №, позивачем до ГУ ДФС у м. Києві подано скаргу, за наслідком розгляду якої рішенням від 28.10.2016 №7030/Р/26-15-10-02-16 залишено без змін податкове повідомлення-рішення.

За наслідками розгляду повторної скарги позивача, поданої до ДФС України, рішенням від 26.12.2016 залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 17.08.2016 №.

Не погоджуючись з винесеним рішенням, позивач звернулася з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов висновку про те, що права та інтереси за захистом яких позивач звернувся до суду були порушені з огляду на наступне.

Згідно з пп.163.1.1 та 163.1.2 п.163.1 ст.163 Податкового кодексу України в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин, об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абз.2 п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

За правилами пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до пп.14.1.47 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України є вичерпним.

Відповідно до пп. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов'язань» №321-VIII від 09.04.2015, положення якого набрали чинності 07.05.2015, підрозділ 1 розділу XX «Перехідні положення» доповнено пунктом 8, у відповідності з яким не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов'язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися, починаючи з 1 січня 2015 року.

Отже, з метою оподаткування доходи, отримані платником податку у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, та суми прощеної (анульованої) кредитором у розмірі різниці, розрахованої відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, слід розглядати окремо.

За змістом наведених положень у разі якщо кредитором (банком) здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу у відповідності до пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Так, з наявної в матеріалах справи копії повідомлення від 04.07.2016 №09.201-86/96-12210, виданого позивачу ПАТ «Укрсоцбанк» вбачається, що анульована (прощена) по договору сума боргу складає 420610,34 грн. та є основною сумою кредиту, а тому вказану суму у відповідності до пп.164.2.17 «д» абз.2.7 Податкового кодексу України позивачу необхідно відобразити в річній податковій декларації та самостійно сплатити суму ПДФО.

В свою чергу, у відповідь на запит податкового органу ПАТ «Укрсоцбанк» листом від 18.07.2016 №11.1-186/79-923 надало інформацію про суми нарахованих та виплачених доходів з ознакою « 126» у вигляді анулювання кредитної заборгованості, зокрема, позивачу за 3 квартал 2015 року, сума нарахованого та виплаченого доходу, відображена в формі 1-ДФ складає 64606,69 грн., за 4 квартал 2015 року, згідно якої сума нарахованого та виплаченого доходу, відображена в формі 1-ДФ складає 486155,66 грн. загальна сума складає 550762,35 грн.

Оскільки позивачем у поданій 04.05.2016 податковій декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік самостійно визначено дохід у розмірі 420610,34 грн., та самостійно визначено розмір ПДФО, що підлягає сплаті 83513,07 грн. та військовий збір у розмірі 6309,16 грн., суд дійшов висновку, що останньому станом на момент подання вказаної декларації було відомо про те, що анульована (прощена) по договору сума боргу складає 420610,34 грн. та, як наслідок, і вказано дану суму у рядку «інші доходи».

При цьому, судом не беруться до уваги відображені в уточнюючій податковій декларації відомості, оскільки відповідачем при здійсненні перевірки та розрахунку податкових зобов'язань не враховано наявність відмінностей у наданих ПАТ «Укрсоцбанк» позивачу повідомленні та наданій до перевірки інформаційній довідці, наслідком чого стало невірне визначення контролюючим органом розміру нарахованого позивачу ПДФО та військового збору. При проведенні камеральної перевірки відповідачем не прийнято до уваги повідомлення від 04.07.2016 №09.201-86/96-12210 ПАТ «Укрсоцбанк» про анульовану (прощену) по договору суму боргу 420610,34 грн., а взято до уваги лист від 18.07.2016 №11.1-186/79-923 ПАТ «Укрсоцбанк», згідно якого додаткове благо за ознакою 126 позивача у 2015 році складає 550762,35 грн.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що спірне податкове повідомлення-рішення від 17.08.2016 № винесене відповідачем без урахування всіх обставин та підлягає скасуванню.

Законом України від 28 грудня 2014 року №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності 01 січня 2015 року, внесено зміни до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, у відповідності до яких тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов'язані забезпечувати виконання податкових зобов'язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Відтак, за встановлених обставин суд дійшов висновку щодо неправомірності визначення позивачу грошового зобов'язання зі сплати військового збору, обрахованого з суми прощеного (анульованого) кредитором основного боргу (кредиту) та, як наслідок, неправомірності винесення відповідачем податкового повідомлення-рішення від 17.08.2016 №.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даному випадку, відповідачем не доведено правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

З огляду на викладене, керуючись статтями 2, 19, 77, 241, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (02232, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві (02217, м. Київ, вул. Закревського, 41, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 17.08.2016 №, №.

3. Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві (02217, м. Київ, вул. Закревського, 41, ) на користь ОСОБА_1 (02232, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1158 (одна тисяча сто п'ятдесят вісім) грн. 17 коп.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.П. Огурцов