Справа № 826/12807/17
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2018-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого Василенка Я.М.,
суддів Федотова І.В., Шурка О.І.,
при секретарі Баглай О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.08.2018 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до командира військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, скасування наказу та зобов`язання вчинити дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням заяви про зміну (уточнення) позовних вимог, просив:
- визнати протиправною бездіяльність командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка полягає у невиконанні положень п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, яке затверджене Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 та п. 1.9., 37.9., 37.12., 38.1., 38.6 «Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженої наказом Міністра оборони України 11.06.2008 № 260;
- визнати незаконними та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 08.09.2017 № 170 (по стройовій частині), яким ОСОБА_1 виключено зі списку особового складу військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ;
- стягнути з військової частини НОМЕР_1 грошові кошти на користь ОСОБА_1 у сумі 28 488 грн.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.08.2018 в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить оскаржуване рішення скасувати як таке, що постановлене із порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 07.08.2015 був призваний Броварським ОМВК Київської області на військову службу під час мобілізації, на особливий період та 09.08.2015 направлений Броварським ОМВК Київської області для проходження військової служби в військову частина - польова пошта НОМЕР_2 .
10.08.2015 позивач зарахований до списків особового складу військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , де проходив військову службу на посаді стрільця - регулювальника комендантського відділення комендантського взводу комендантської роти.
24.06.2016 наказом першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) №188-РС позивача призначено на відповідну посаду в 72 окрему механізовану бригаду оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України та виключено зі списку особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 02.07.2016 № 195 (по стройовій частині).
Наказом першого заступника Генерального штабу Збройних Сил України від 31.07.2017 №152-РС пункт 1 наказу першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 24.06.2016 № 188-РС про призначення старшого солдата ОСОБА_1 оператором - радіотелефоністом розвідувального взводу розвідувальної роти 72 окремої механізованої бригади оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України відмінено як нереалізований.
Командиром військової частини НОМЕР_3 наказом № 24-РС від 06.09.2017 ОСОБА_1 виведено у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .
Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.09.2017 № 170 старшого солдата ОСОБА_1 зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 06.09.2017 № 24-РС, який прибув для подальшого проходження військової служби, зараховано до списків військової частини НОМЕР_1 .
Згідно витягу з наказу командира окремого батальйону управління та забезпечення сил спеціальних операцій Збройних Сил України (по особовому складу) від 08.09.2017 № 38-РС відповідно до пп. «б» п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», старшого солдата ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира 99 окремого батальйону управління та забезпечення Сил спеціальних операцій Збройних Сил України звільнено з військової служби у запас (за станом здоров`я).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 08.09.2017 № 170 старшого солдата військової служби ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , звільненого з військової служби у запас наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 08.09.2017 № 38-РС відповідно підпункту «б» пункту 1 частини восьмої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я), з 08.09.2017 виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та направлено для зарахування на військовий облік до Броварського ОМВК м. Бровари.
Позивач, вважаючи незаконним та таким, що підлягає скасуванню наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 08.09.2017 № 170 (по стройовій частині), яким його виключено зі списку особового складу військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , оскільки під час виключення зі списків військової частини фінансовий розрахунок з ним не проведено відповідно до вимог чинного законодавства України, звернувся до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що військова частина НОМЕР_1 не здійснила дій, які порушили б права та законні інтереси позивача, у зв`язку із чим у задоволенні позову слід відмовити.
Апелянт у своїй скарзі зазначає, що позивача виключено зі списків особового складу вищезазначеної частини без проведення фінансового розрахунку, а тому командир військової частини НОМЕР_1 не виконав своїх зобов`язань згідно п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, п. 1.9., 37.9., 37.12., 38.1., 38.6 «Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», що свідчить про те, що позивача звільнено з військової служби без проведення необхідних розрахунків, у зв`язку з чим апелянт вважає, що бездіяльність командира військової частини НОМЕР_1 є протиправною, а наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 08.09.2017 № 170 підлягає скасуванню.
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.
Спірні правовідносини виникли між сторонами, зважаючи на зміст позовних вимог, якими є визнання протиправною бездіяльності, що полягає у невиконанні положень п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та п. 1.9., 37.9., 37.12., 38.1., 38.6 «Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» » затвердженої наказом Міністра оборони України 11.06.2008 № 260, визнання незаконним та скасування наказу про виключення зі списку особового складу, зобов`язання провести розрахунок регулюються Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ від 25.03.1992 (надалі - Закон №2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно ч. 4 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ч. 13 ст. 6 Закону № 2232-ХІІ військовослужбовці у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби, можуть бути направлені для подальшого проходження військової служби з одного військового формування до іншого з виключенням із списків особового складу формування, з якого вибули, та включенням до списків особового складу формування, до якого прибули.
Згідно з пунктом «б» пункту 1 частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці: за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час, обмежену придатність у воєнний час, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу.
Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин), відповідно до п. 233 якого військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:
- підстави звільнення з військової служби;
- думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;
- районний (міський) військовий комісаріат, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
При звільненні військовослужбовця з військової служби за рішенням командування військової частини відповідно до підпункту 1 пункту 35 цього Положення рапорт на звільнення військовослужбовцем не подається. У такому разі командуванням військової частини складається аркуш бесіди з військовослужбовцем за формою, визначеною Міністерством оборони України.
У той же час, порядок звільнення військовослужбовця за станом здоров`я визначений пунктом 240 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (далі Положення).
Так, згідно п. 240 Положення військовослужбовці, які визнані непридатними до військової служби за станом здоров`я, підлягають звільненню з військової служби за станом здоров`я.
Рішення про дальше проходження військової служби військовослужбовцями, які визнані обмежено придатними до проходження військової служби в мирний час, приймає посадова особа, до чиєї номенклатури призначення належить посада, яку займає військовослужбовець на підставі відповідних клопотань.
Після отримання військовою частиною відповідного висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність військовослужбовця до військової служби за станом здоров`я документи про його звільнення з військової служби оформляються та надсилаються посадовій особі, яка видає наказ про звільнення негайно.
Абзацом 2 підпункту 22.12 «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402, передбачено, що постанови ВЛК щодо військовослужбовців, які визнані непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку або непридатними до військової служби у мирний час, обмежено придатними у воєнний час, повинні бути реалізовані негайно.
Як вірно було встановлено судом першої інстанції, 08.09.2017 на адресу військової частини НОМЕР_1 за вх. № 1513 надійшло свідоцтво про хворобу позивача № 888-п від 06.09.2017.
Згідно вказаного свідоцтва, ОСОБА_1 визнано непридатним до військової служби в мирний час, та обмежено придатним у воєнний час.
Як було зазначено вище, на підставі вказаного свідоцтва згідно наказом командира окремого батальйону управління та забезпечення сил спеціальних операцій Збройних Сил України (по особовому складу) від 08.09.2017 № 38-РС відповідно до пп. «б» п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», старшого солдата ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира 99 окремого батальйону управління та забезпечення Сил спеціальних операцій Збройних Сил України звільнено з військової служби у запас (за станом здоров`я).
В подальшому, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 08.09.2017 № 170 старшого солдата військової служби ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , звільненого з військової служби у запас наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 08.09.2017 № 38-РС відповідно підпункту «б» пункту 1 частини восьмої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я), а з 08.09.2017 виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та направлено для зарахування на військовий облік до Броварського ОМВК м. Бровари.
Також, матеріали справи містять рапорт ОСОБА_1 командиру військової частини НОМЕР_1 від 08.09.2017 про звільнення його з військової служби за станом здоров`я. Одночасно в даному рапорті позивач зазначив, що проходити службу у військовому резерві не бажає.
Матеріали справи також містять копію аркушу бесіди від 08.09.2017 з приводу звільнення з військової служби старшого солдата ОСОБА_1 , що перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , за станом здоров`я.
Відповідно до аркуша бесіди, позивач згоден з його звільненням з лав Збройних Сил України за станом здоров`я. При цьому, відмітки про бажання чи заперечення щодо проходження військовослужбовцем служби у військовому резерві, даний аркуш бесіди не містить. Колегія суддів звертає увагу, що вказаний аркуш бесіди, позивачем підписано без зауважень.
Також колегія суддів звертає увагу, що оскаржуваний наказ, яким було позивача виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 прийнято на підставі наказу командира окремого батальйону управління та забезпечення сил спеціальних операцій Збройних Сил України (по особовому складу) від 08.09.2017 № 38-РС, яким ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас (за станом здоров`я).
При цьому, доказів оскарження позивачем наказу від 08.09.2017 № 38-РС, надано не було.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем наказ від 08.09.2017 № 170 прийнято у відповідності до норм чинного законодавства.
Стосовно посилання апелянта про протиправність оскаржуваного наказу, у зв`язку з нездійсненням розрахунку при звільненні у відповідності з вимогами чинного законодавства, то колегія суддів вважає, що це не є підставою для його скасування, оскільки підстави для його прийняття є законними.
Щодо вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльність командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка полягає у невиконанні положень п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, яке затверджене Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 та п. 1.9., 37.9., 37.12., 38.1., 38.6 «Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженої наказом Міністра оборони України 11.06.2008 № 260, колегія суддів зазначає наступне.
Пунктом 242 Положення передбачено, що після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік.
Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
Відповідно до п. 1.9 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України 11.06.2008 № 260, на яку посилається позивач, грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.
Грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується за місцем штатної служби в поточному місяці за минулий.
Військовослужбовцям, які виключаються зі списків особового складу військової частини, грошове забезпечення виплачується до дня виключення включно.
Виходячи з наявного фонду грошового забезпечення в кошторисі Міністерства оборони України, за рішенням Міністра оборони України грошове забезпечення за грудень може бути виплачене в грудні.
Пунктом 37.9 вказаної Інструкції передбачено, що особам офіцерського складу та особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які щорічну основну відпустку за поточний рік не використали, у разі, якщо їм не надавалася відпустка з подальшим виключенням зі списків особового складу, виплачується грошова компенсація за невикористані дні щорічної основної відпустки з розрахунку:
- тим, які мають вислугу до 10 календарних років, - за 30 календарних днів;
- тим, які мають вислугу від 10 до 15 календарних років, - за 35 календарних днів;
- тим, які мають вислугу від 15 до 20 календарних років, - за 40 календарних днів;
- тим, які мають вислугу 20 і більше календарних років, - за 45 календарних днів.
У разі, якщо військовослужбовець використав частину відпустки, а друга частина відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу не надавалася, йому виплачується компенсація за невикористані дні другої частини відпустки.
Виплата грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки (пункти 37.9 та 37.10 цього розділу) здійснюється одночасно з виплатою грошової допомоги для оздоровлення, якщо вона не була виплачена раніше (п. 37.12 Інструкції).
Згідно з п. 38.1 Інструкції особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Відповідно до п. 38.6 Інструкції військовослужбовцям, які звільняються з підстав, зазначених у пунктах 38.1 та 38.2 цієї Інструкції, до їх місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, включаються:
- звільненим з посад, на які вони були призначені, - оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення);
- які на день звільнення з військової служби перебували в розпорядженні відповідних командирів (начальників) та тим, які до дня звільнення з військової служби були звільнені від посад (у тому числі у зв`язку зі скороченням штатних посад), - посадовий оклад, оклад за військовим званням на день звільнення з військової служби, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), що отримували військовослужбовці за останніми штатними посадами відповідно до законодавства України.
Військовослужбовцям льотно-підйомного складу, які звільнені з льотної роботи на підставі постанови військово-лікарської комісії та які у зв`язку з цим звільняються з військової служби, для обчислення одноразової грошової допомоги включається надбавка за особливі умови служби (підпункт 14.2.7 та пункт 14.3 цієї Інструкції).
Враховуючи викладені вище норми, чинного на час спірних правовідносин, законодавства, колегія суддів звертає увагу на наступне.
Відповідно до витягу із послужного списку на старшого солдата ОСОБА_1 від 06.12.2017 № 2315, загальний строк військової служби останнього складає 10 місяців 25 днів.
Зокрема, як вже зазначалося раніше, позивача 09.08.2015 направлено Броварським ОМВК Київської області для проходження військової служби у військову частина - польова пошта НОМЕР_2 . З 10.08.2015 позивача зараховано до списків особового складу військової частини - польова пошта НОМЕР_2 де він і продовжив проходити військову службу. 02.07.2016 наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 позивач вважається таким, що справи, обов`язки та посаду здав і вибув до нового місця служби та виключений зі списків особового вкладу частини та усіх видів забезпечення. З 03.07.2016 позивач вважається таким, що самовільно залишив військову службу. 06.12.2016 за даним фактом у відношенні до позивача відкрито кримінальне провадження військовою прокуратурою Миколаївського гарнізону Південного регіону України. 08.09.2017 позивач прибув до військової частини НОМЕР_1 та зарахований на всі види забезпечення. В цей же день позивача звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .
Тобто, перший днем проходження військової служби позивачем є 09.08.2015, а останнім відповідно 08.09.2017 .
При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що згідно абзацу 3 статті 143 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 до загально строку військової служби не зараховується строк самовільного залишення військової частини або місця служби строком понад 10 діб, незалежно від причини залишення.
Отже, колегія суддів вважає, що відповідачем правомірно не зараховано до загально строку військової служби період з 03.07.2016 по 08.09.2017.
Таким чином, з 09.08.2015 по 02.07.2016 є періодом проходження військової служби у військовій частині - польова пошта НОМЕР_2 та відповідно становить 10 місяців та 24 дні.
З 08.09.2017 по 08.09.2017 є періодом проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 та відповідно становить 1 день.
Отже, на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 позивач перебував лише один день.
У той же час, згідно грошового атестата серії ЗУ № 132061, виданого за попереднім місцем служби Військовою частиною - польова пошта НОМЕР_2 відносно ОСОБА_1 та був переданий до військової частини НОМЕР_4 , не зазначено про існування фінансових зобов`язань (заборгованості) перед позивачем за попереднім місцем служби.
Таким чином, позивач не має права на грошове забезпечення, передбачене п. 1.9., 37.9., 37.12., 38.1., 38.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України 11.06.2008 № 260.
Колегія суддів також звертає увагу, що згідно довідки про грошове забезпечення за прослужений строк (08.09.2017 по 08.09.2017), виданої ОСОБА_1 , сума грошового забезпечення та премії, які належать за час проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 , становить 1 (одну) гривню 17 копійок.
У той же час, як було встановлено судом першої інстанції, позивач ухилявся від отримання грошових коштів у розмірі 1 грн. 17 коп. за час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 з 08.09.2017 по 08.09.2017, не з`являючись до каси військової частини НОМЕР_1 та не повідомляючи про банківські реквізити для перерахування належних виплат, доказом чого є акт доведення інформації, рапорт від 08.11.2017 бухгалтера фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 , рапорт від 08.11.2017 помічника командира з фінансово-економічної роботи військової частини НОМЕР_1 , лист № 1836 від 17.10.2017, яким позивачу в черговий раз було запропоновано прибути до військової частини для отримання розрахунку та грошового атестату, однак позивач проігнорував зазначене запрошення.
Таким чином, обставина допущення військовою частиною НОМЕР_1 або її командиром бездіяльності, яка полягає у невиконанні пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, п. 1.9., 37.9., 37.12., 38.1., 38.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України 11.06.2008 № 260 не знайшла свого підтвердження, а тому суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні дано позовної вимоги.
При цьому, не підлягає задоволенню і вимога про стягнення з військової частини НОМЕР_1 грошових коштів на користь ОСОБА_1 у сумі 28 488 грн., оскільки вона є похідною від попередньої.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.08.2018 без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Федотов І.В.

Шурко О.І.

Повний текст постанови виготовлений 12.11.2018.

v