Справа № 826/26158/15
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2018-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

31 жовтня 2018 року м. Київ№ 826/26158/15
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши в порядку письмового провадження матеріали адміністративної справи

за позовом ОСОБА_1
доуповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Оберемка Романа Анатолійовича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,
Відповідно до частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовною заявою до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Оберемко Романа Анатолійовича (далі по тексту - відповідач-1), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі по тексту - відповідач-2), в якій просить суд:

1) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-1 про визнання нікчемним Договору банківського вкладу (депозиту) №43256 від 27.06.2014, укладеного між ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) та публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Український фінансовий світ», оформлене наказом № 6 від 18 листопада 2014 року;

2) зобов'язати відповідача-1 подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1), як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Український фінансовий світ» за рахунок фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

3) зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Український фінансовий світ» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що ані положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ані нормативно-правовими актами Фонду не передбачено таких повноважень уповноваженої особи, як визнання нікчемними правочинів, відтак такі дії та прийняті за результатами цих дій рішення є протиправними та підлягають скасуванню. На думку позивача, у відносинах, що склались між вкладником та Фондом, відсутня жодна з передбачених Законом підстав для відмови у відшкодуванні коштів за договором депозиту.

Представник уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Оберемко Романа Анатолійовича у письмових поясненнях на позовні вимоги зазначив, що проведення грошових коштів на рахунку позивача НОМЕР_2відбувалось з метою отримати грошові кошти не від Банку і не за рахунок Банку, а від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в першу чергу за рахунок держави. Тобто, на думку представника відповідача-1 метою укладення договору між позивачем та ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» було штучне створення обов'язку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відшкодувати грошові кошти за вкладом. У зв'язку з цим, статус позивача як вкладника не підтверджується, а отже на нього не розповсюджуються гарантії виплат відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Представником позивача подано до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів справи.

В ході розгляду справи в порядку письмового провадження судом встановлено, що представник уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Оберемко Романа Анатолійовича подав до суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропуску позивачем строку на звернення до адміністративного суду.

Вирішуючи дане клопотання, суд виходить з наступного.

Згідно з частинами 1, 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, яка діяла на момент подачі позову) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Починаючи з 15 грудня 2017 року набрала чинності редакція Кодексу адміністративного судочинства України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Відповідно до частини 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції з 15 грудня 2017 року) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, виходячи з приписів указаної норми, початок перебігу строку звернення до адміністративного суду пов'язується, з одного боку, з об'єктивним моментом, тобто порушенням суб'єктивного права, а з другого боку, із суб'єктивним моментом, коли особа, яка звертається до суду, дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Якщо заявник доведе, що йому стало відомо про порушення свого права пізніше, перевага повинна надаватися суб'єктивному моменту.

З рішення Європейського суду з прав людини по справі «Іліан проти Туреччини» слідує, що правило встановлення обмежень до суду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Зазначене дає підстави для висновку про те, що, по-перше: у разі залишення без розгляду позовної заяви без з'ясування причин та обставин пропуску встановленого строку, суд позбавляє особу на судовий захист, а по-друге, застосування правила пропуску строку звернення до суду залежить від обставин справи, під якими розуміється і вагомість права, про захист якого особа звернулася до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 грудня 2015 року про закінчення підготовчого провадження і призначення справи до судового розгляду судом витребувано у позивача обґрунтування поважності причин пропуску строку на звернення до суду.

Позивачем надано до суду 18 січня 2016 року письмові пояснення стосовно того, що позивач дізнався про ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» та про те, що банком-агентом, що здійснює виплату коштів вкладникам ПАТ «КБ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» є ПАТ «Альфа-Банк» з офіційного веб-сайту Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Позивач стверджував також, що після прибуття з паспортом та ідентифікаційним кодом до відділення ПАТ «Альфа-Банк» для отримання відшкодування за вкладом йому стало відомо про те, що позивача не було включено до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Також, ОСОБА_1 у письмових поясненнях зазначив, що 30 червня 2015 року позивач зателефонував на гарячу лінію ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ», на якій йому повідомлено, що кошти за вкладом ОСОБА_1 відшкодуванню не підлягають у зв'язку з тим, що договір депозиту є нікчемним в силу ч. 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та статті 228 Цивільного кодексу України.

Тобто позивач стверджує, що про порушення своїх прав та законних інтересів дізнався лише 30 червня 2015 року, однак на підтвердження вказаних обставин до суду не надано жодних доказів.

При цьому, позивачем рішення відповідача-1 про визнання нікчемним Договору банківського вкладу (депозиту) №43256 від 27.06.2014, укладеного між ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) та публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Український фінансовий світ», оформлене наказом № 6 від 18 листопада 2014 року.

Як вбачається з матеріалів справи, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Гончаров С.І. повідомив ОСОБА_1 про те, що правочини, в тому числі договір банківського вкладу між ПАТ «КБ «УФС» та ОСОБА_1 від 27 червня 2014 року №43256, операції з внесення та перерахування грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання вказаного договору, є нікчемними відповідно до вимог статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та статті 228 Цивільного кодексу України, на підставі листа №001/700 від 11 грудня 2014 року.

Крім того, в матеріалах справи міститься заява позивача від 03 грудня 2014 року, яка зареєстрована 09 грудня 2014 року за вх.№318, адресована уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Гончарову С.І., в якій позивач просить розблокувати його вклад та внести його у список осіб, які мають право на отримання гарантованої суми вкладу за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Наведене свідчить, що про факт визнання нікчемним Договору банківського вкладу (депозиту) №43256 від 27.06.2014, укладеного між ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) та публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Український фінансовий світ» позивачу було відомо ще у грудні 2014 року, що підтверджується його власноручно написаною заявою від 03 грудня 2014 року.

При цьому, на підтвердження обставин, наведених у письмових поясненнях, позивачем не надано жодних документальних доказів.

Суд зазначає, що позовну заяву до Окружного адміністративного суду міста Києва позивачем подано 27 листопада 2015 року, що підтверджується відбитком штемпелю на супровідних документах відправлення.

З огляду на те, що судом встановлено на підставі документальних доказів, що про порушення своїх прав позивач був обізнаний ще у грудні 2014 року, а звернувся позивач до суду лише 27 листопада 2015 року, суд приходить до висновку, що позивачем адміністративний позов подано з порушенням встановленого строку на звернення до суду.

В силу частин 3, 4 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Суд переглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, вважає, що позивач пропустив шестимісячний строк звернення до суду, підстав для поновлення даного строку немає, а тому даний позов слід залишити без розгляду.

Будь-яких доказів, які б підтверджували неможливість звернення до суду із даним позовом у встановлений строк позивачем суду не надано.

Керуючись статтями 122-123, 240-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

1. Клопотання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Оберемко Романа Анатолійовича про залишення позову без розгляду задовольнити.

2. Залишити без розгляду адміністративний позов ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Оберемко Романа Анатолійовича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили в строк та порядку, передбачені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до пункту 12 частини 1 статті 294 Кодексу адміністративного судочинства України в апеляційному порядку може бути оскаржена ухвала про залишення позову без розгляду, протягом 15 днів з дня її проголошення, у порядку, передбаченому статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Федорчук А.Б.