Справа № 807/472/18
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2018-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

31 жовтня 2018 рокум. Ужгород№ 807/472/18

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іванчулинця Д.В.

при секретарі судових засідань Костелей І.Ф.

за участю:

представника відповідача - Левицького А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, РНОКПП - НОМЕР_1) до Заступника начальника Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства Кий В.В. (вул. Собранецька, буд. 156, м. Ужгород, Закарпатська область, 88017) про скасування наказу та поновлення на публічній службі, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до статті 243 КАС України в судовому засіданні 31 жовтня 2018 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення у повному обсязі було складено 09 листопада 2018 року (після виходу судді з лікарняного).

29 травня 2018 року, ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Заступника начальника Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства Кий В.В. (далі - відповідач), в якій просить: 1) скасувати наказ заступника начальника Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства Кий В.В. за № 22-к від 25 квітня 2018 р. про звільнення позивача з державної служби в зв'язку із закінченням строку призначення на посаду державної служби; 2) поновити позивача на публічній службі.

31 травня 2018 року судом винесено ухвалу про відкриття провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом заступника начальника Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства Кий В.В. № 22-к від 25 квітня 2018 року позивача відповідно до п. 2 ст. 83 та ст. 85 Закону України «Про державну службу» було звільнено з державної служби у зв'язку із закінченням строку призначення на посаду державної служби. ОСОБА_3 вважає даний наказ незаконним та необґрунтованим, оскільки відповідач, зважаючи не те, що посада ОСОБА_3 підлягає скороченню, не запропонував йому інші посади в переліку, що зазначені в листі начальника Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства Мурги В.І. від 05 лютого 2018 року. На підставі вищенаведеного позивач вважає, що оспорюваний наказ підлягає до скасування, а ОСОБА_3 слід поновити на публічній службі.

Із відзиву на позовну заяву вбачається, що наказом Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства № 16-к від 10 квітня 2018 року ОСОБА_3 в порядку переведення було призначено на посаду начальника відділу лісових ресурсів та охорони праці, з 11 квітня 2018 року, тимчасово, на період відпустки по догляду за дитиною ОСОБА_6 Наказом Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства № 22-к від 25 квітня 2018 року позивача відповідно до п. 2 ст. 83 та ст. 85 Закону України «Про державну службу» було звільнено з державної служби у зв'язку із закінченням строку призначення на посаду державної служби. Твердження ОСОБА_3 щодо обов'язку відповідача запропонувати йому інші вакантні посади згідно листа від 05 лютого 2018 року і тільки при його відмові від призначення на одну з таких посад видати відповідний наказ про звільнення з державної служби, - є помилковим, оскільки Законом України «Про державну службу» не передбачено обов'язку роботодавця пропонувати працівнику інші вакантні посади у разі його звільнення у зв'язку із закінченням строку призначення на посаду державної служби, з огляду на ту обставину, що ОСОБА_3 звільнено у відповідності до ст. 85 Закону України «Про державну службу», яка має назву «Припинення державної служби у зв'язку із закінченням строку призначення на посаду державної служби» а не у відповідності до ст. 87 Закону України «Про державну службу», яка має назву «Припинення державної служби за ініціативою суб'єкта призначення», на яку посилається позивач.

Крім того, відповідач вважає, що заступник начальника Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства є неналежним відповідачем у справі, оскільки у спорах з приводу звільнення з публічної служби відповідачем повинен виступати безпосередньо орган, з яким службовець перебував у відносинах публічної служби.

На підставі вищенаведеного просить у задоволенні позову відмовити.

У судове засідання позивач та його представник не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти заявлених позовних вимог з мотивів, наведених у письмових запереченнях, та просив суд у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи, зокрема, з матеріалів особової справи державного службовця ОСОБА_3, вбачається, що останнього з 30 серпня 2011 року наказом Державного агентства лісових ресурсів України № 504-к від 29 серпня 2011 року було призначено на посаду першого заступника начальника Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства.

30 серпня 2011 року наказом Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства № 34-к ОСОБА_3 з 30 серпня 2011 року було призначено на посаду першого заступника начальника Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства.

Наказом Державного агентства лісових ресурсів України № 107-к від 04 лютого 2013 року ОСОБА_3 в порядку переведення до новоутвореного Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства було призначено на посаду першого заступника начальника Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства.

В судовому засіданні встановлено, що у зв'язку із введенням в дію нової структури та штатного розпису відповідно до наказу Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства № 68 від 05 грудня 2017 року «Про введення в дію структури т а штатного розпису апарату Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства посада, яку обіймав ОСОБА_3, у новому штатному розписі відсутня, істотні умови служби не може бути збережено, а тому ОСОБА_3 листом № 06-14/179 від 05 лютого 2018 року запропоновано переведення на вакантні посади (перелік зазначено у листі).

Як вбачається з матеріалів особової справи ОСОБА_3, 20 березня 2018 року останнім подано заяву про звільнення його із займаної посади першого заступника начальника управління в порядку переведення на тимчасово вакантну посаду начальника відділу лісових ресурсів та охорони праці.

Також ОСОБА_3 20 березня 2018 року подано заяву про призначення його в порядку переведення на тимчасово вакантну посаду начальника відділу лісових ресурсів та охорони праці з 11 квітня 2018 року.

Наказом Державного агентства лісових ресурсів України № 164-к від 06 квітня 2018 року ОСОБА_3 звільнено з посади першого заступника начальника Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства 10 квітня 2018 року в порядку переведення на посаду начальника відділу лісових ресурсів та охорони праці цього ж управління, на час перебування основного працівника у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Наказом Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства № 16-к від 10 квітня 2018 року ОСОБА_3 призначено в порядку переведення на посаду начальника відділу лісових ресурсів та охорони праці з 11 квітня 2018 року, тимчасово, на період відпустки по догляду за дитиною ОСОБА_6

По справі встановлено, що 16 квітня 2018 року ОСОБА_6 подано заяву із повідомленням про те, що у зв'язку із закінченням відпустки по догляду за дитиною до досягнення віку трьох років остання приступає до виконання своїх обов'язків з 02 травня 2018 року.

27 квітня 2018 року видано наказ № 23-к про повернення ОСОБА_6 із соціальної відпустки і притуплення до виконання посадових обов'язків з 02 травня 2018 року у зв'язку із закінченням відпустки по догляду за дитиною до трьох років.

Згідно наказу № 22-к від 25 квітня 2018 року ОСОБА_3 звільнено з посади начальника відділу лісових ресурсів та охорони праці Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства 27 квітня 2018 року у зв'язку із закінченням строку призначення на посаду державної служби відповідно до п. 2 ст. 83, ст. 85 Закону України «Про державну службу». Як підставу такого звільнення зазначено п. 2 ст. 83, ст. 85 Закону України «Про державну службу», а також заяву ОСОБА_6 від 16 квітня 2018 року.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Громадянам згідно ст. 43 Конституції України гарантується захист від незаконного звільнення.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці регулюються Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України).

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст.5-1 КЗпП правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно ст. 21 КЗпП трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до п. 2 ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути на визначений строк, встановлений за погодженням сторін.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 34 Закону України «Про державну службу» у разі заміщення посади державної служби на період відсутності державного службовця, за яким відповідно до цього Закону зберігається посада державної служби, здійснюється строкове призначення на посаду.

Враховуючи вищенаведені норми Законів, суд погоджується із твердженням відповідача про те, що на період перебування працівника у відпустці у зв'язку із вагітністю та пологами та у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років роботодавець має право прийняти іншого працівника для заміщення тимчасово не зайнятої посади до фактичного виходу на роботу працівника, який перебуває у такій відпустці. Саме тому із таким працівником і укладається строковий трудовий договір.

Також п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» встановлено, що при укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події (наприклад, повернення на роботу працівниці з відпустки по вагітності, родах і догляду за дитиною; особи, яка звільнилась з роботи в зв'язку з призовом на дійсну строкову військову чи альтернативну службу, обранням народним депутатом чи на виборну посаду (або виконанням певного обсягу робіт).

Відповідно до п. 2 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Питання розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу регламентується нормами ст. 40 КЗпП України. Так, відповідно до положень п. 1 ч. 1 зазначеної статті, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Вищезазначені норми КЗпП України кореспондуються також з положеннями Закону України «Про державну службу», який є спеціальним законом, що регулює, в тому числі, порядок проходженням громадянами державної служби.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 83 Закону України «Про державну службу» державна служба припиняється у разі закінчення строку призначення на посаду державної служби (стаття 85 цього Закону).

Відповідно до ч. 2 ст. 85 Закону України «Про державну службу» державний службовець, призначений на посаду державної служби на період заміщення тимчасово відсутнього державного службовця, за яким зберігалася посада державної служби, звільняється з посади в останній робочий день перед днем виходу на службу тимчасово відсутнього державного службовця. У такому разі тимчасово відсутній державний службовець зобов'язаний письмово повідомити керівника державної служби не пізніш як за 14 календарних днів про свій вихід на службу.

Судом встановлено, що питання припинення державної служби регулюються розділом ІХ Закону України «Про державну службу» і у даному розділі види підстав припинення державної служби розділено. Так, позивач посилається на ст. 87 зазначеного Закону «Припинення державної служби за ініціативою суб'єкта призначення», яка регулює питання звільнення з державної служби з ініціативи суб'єкта призначення. Однак, ОСОБА_3 звільнено з посади відповідно до ст. 85 Закону «Припинення державної служби у зв'язку із закінченням строку призначення на посаду державної служби».

Суд вважає, що норма Закону України «Про державну службу», якою керувався відповідач при звільненні ОСОБА_3, не створює для відповідача обов'язку діяти у відповідності до ст. 87 Закону, тобто, запропонувати позивачу іншу рівноцінну посаду державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншу роботу (посаду державної служби) у цьому державному органі.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до переконання про правомірність звільнення позивача відповідно до наказу № 22-к від 25 квітня 2018 року з посади начальника відділу лісових ресурсів та охорони праці Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства 27 квітня 2018 року у зв'язку із закінченням строку призначення на посаду державної служби відповідно до п. 2 ст. 83, ст. 85 Закону України «Про державну службу». Відтак, відсутні підстави для скасування оскаржуваного наказу та поновлення ОСОБА_3 на публічній службі.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, в ході розгляду справи надав достатні та беззаперечні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і довів правомірність та обґрунтованість прийнятого наказу, з огляду на що суд вважає, що відсутні підстави для визнання такого наказу протиправним та для поновлення позивача на публічній службі, відтак, у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 139, 241-246, 255, 257, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, РНОКПП - НОМЕР_1) до Заступника начальника Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства Кий В.В. (вул. Собранецька, буд. 156, м. Ужгород, Закарпатська область, 88017) про скасування наказу та поновлення на публічній службі - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені пп. 15.5 п. 15 Розділу VII КАС України).

СуддяД.В. Іванчулинець