Справа № 1240/2090/18
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2018-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

14 листопада 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 1240/2090/18

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Петросян К.Є., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправною та скасування вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

16 липня 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 або позивач) до Головного управління ДФС у Луганській області (далі ГУ ДФС у Луганській області або відповідач) про визнання протиправною та скасування вимоги від 06.02.2018 №Ф-69.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачем отримано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-69 від 06.02.2018, яка складена Головним управлінням ДФС у Луганській області.

Позивач вважає вказану вимогу протиправною та такою, що підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 9-4 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платники єдиного внеску, визначені статтею 4 ЗУ 2464, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року №405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

На думку позивача, стягнення єдиного внеску відповідно до Закону №2464 шляхом пред'явлення вимоги взагалі не може бути здійснено оскільки відповідно до ст. 9-4 Розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2464 заява платника єдиного внеску подається ним до органу доходів і зборів не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

У зв'язку з цим, процедура розгляду такого питання може розпочатися лише після спливу передбаченого законом місячного терміну після закінчення Антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей, яка наразі триває.

Позивач 30.12.2015 звернувся до Старобільської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області із заявою про звільнення від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, у звязку із чим вважає, що ним виконані вимоги Закону №2464, які є підставою для звільнення.

Однак листом від 14.01.2016 №248/8/12-30-17 позивачу було відмовлено у звільненні від сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

З огляду на вищевикладене, на думку позивача, у відповідача відсутні законні підстави для стягнення недоїмки, а отже вимога №Ф-69 від 06.02.2018 є незаконною і з цих підстав підлягає скасуванню, оскільки до закінчення Антитерористичної операції стягнення єдиного внеску на відповідній території Донецької і Луганської областей є незаконним .

На підставі вищевикладеного, просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу від 06.02.2018 №Ф- 69 про сплату єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, винесену ГУ ДФС у Луганській області.

Ухвалою суду від 17.07.2018 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху (а.с.12-13).

Ухвалою суду від 03.09.2018 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження (а.с.1-2).

Ухвалою суду від 25.10.2018 закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання (а.с.70).

Від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на адміністративний позов ОСОБА_1П, відповідно до якого зазначено наступне (а.с.32-34).

Позивач перебуває на обліку в Старобільській ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області як фізична особа-підприємець з 04.06.2007.

Відповідно до чинного законодавства податковий орган в імперативному порядку зобовязаний на підставі поданого звіту платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів, у разі виявлення своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску сформувати та направити такому платнику вимогу про сплату боргу (недоїмки).

З 01.01.2013 по 2015 рік (включно) ЄСВ нараховувався за ставкою 34,7% суми, що визначається такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом.

Розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2013 по листопад 2013 року складав 1147 грн, у грудні 2013 1218 грн. У 2014 році розмір мінімальної заробітної плати складав 1218,00 грн; у 2015 році з січня по липень 1218,00 грн, з вересня по грудень 2015 року 1378 грн; у 2016 році з січня по квітень 1378,00 грн, з травня по листопад 1450,00 грн, з грудня 1600 грн. У 2017 році розмір прожиткового мінімуму складає 1600,00 грн.

Таким чином, зобовязання ФОП ОСОБА_1 зі сплати єдиного внеску складають: у 2013 році 4800,76 грн; у 2014 році 5071,8 грн; у 2015 році 5293,88 грн; у 2016 році 3797,64 грн та за 3 квартали 2017 року 6336,00 грн.

ГУ ДФС у Луганській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 06.02.2018 №Ф-69 у розмірі 29488,80 грн. Вказана сума відображена у картці особового рахунку фізичної особи-підприємця та виникла за період з 01.10.2013 по 31.12.2017.

Щодо звільнення від відповідальності, зі сплати заборгованості з єдиного внеску на загальнообовязкове соціальне страхування, передбаченою Законом №2464 за невиконання обовязків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції зазначив, що підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Крім того, відповідно до статті 10 Закону №1669 визначено, що єдиним належним та достатнім документом, який підтверджує настання обставин непереборної сили (форс мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобовязань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Позивачем до податкового органу сертифікат Торгово промислової палати України не надано.

Саме по собі включення того чи іншого населеного пункту до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, не є безумовною підставою для невиконання чи виконання не в повному обсязі платниками єдиного внеску своїх обов'язків, передбачених ч.2 ст.6 Закону України №2464. В силу пункту 9.3 Розділу VIII позивач може бути звільнений від його сплати за умови дотримання відповідної процедури, - надання документу, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, а саме - сертифікат Торгово-промислової палати України.

З огляду на вищевикладене просила суд відмовити у задоволенні позов в повному обсязі.

Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибули, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

В силу вимог частини девятої статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи положення частини 9 статті 205 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 72-74 КАС України, суд прийшов до такого.

Судом встановлено та не оскаржується сторонами, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця 04.06.2007 Старобільською районною державною адміністрацією Луганської області за №0002670, перебуває на обліку в Старобільській ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області, що підтверджується інформацією з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (85-86).

06.02.2018 Головним управлінням ДФС у Луганській області винесено вимогу №Ф-69 про сплату боргу (недоїмки) відповідно до ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму 29658,80 грн, з яких недоїмка 29488,80 та штраф 170,00 грн (а.с.21).

Позивач не погоджується із прийнятою вимогою, що й слугувало підставою для звернення до суду.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з такого.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Конституції України, Податкового кодексу України від 02.12.2010 2755-VI зі змінами на час виникнення спірних правовідносин (далі ПК України), Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року № 2464-VI з відповідними змінами, які діють на час виникнених правовідносин (далі Закон № 2464-VI), та Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, з відповідними змінами, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за №508/26953 (далі Інструкція).

Відповідно до ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообовязкового державного соціального страхування в обовязковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообовязкового державного соціального страхування.

Згідно з частиною 4 статті 8 Закону № 2464-VI порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Пунктами 1, 3, 7 Закону № 2464-VI передбачено, що єдиний внесок обчислюється виключно у національній валюті, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобовязані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Відповідно до частини 4 статті 25 Закону № 2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 розділу VII Інструкції до платників, які не виконали визначені Законом обовязки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

У разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції у порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до оскаржуваної вимоги від 06.02.2018 №Ф-69 станом на 31.01.2018 згідно даних інформаційної системи органу доходів і зборів за позивачем рахується заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у розмірі 29658,80 грн, яка складається: 29488,80 грн недоїмка, 170,00 грн штраф (а.с.21).

Відповідно до розрахунку боргу, вказана заборгованість виникла у позивача за період з 20.05.2013 (ІІ, ІІ, ІV квартали 2013 року), а також з І кварталу 2014 по І квартал 2018 року, а саме:

ІІ квартал 2013 5382,75 грн, ІІІ квартал 2013 року 1194,03 грн, ІV квартал 3013 року 1194,03 грн;

І квартал 2014 року 1218,67 грн, ІІ квартал 2014 року - 1267,95 грн, за ІІІ квартал 2014 року 1267,95 грн, за ІV квартал 2014 року 1267,95 грн;

І квартал 2015 року 1267,95 грн, за ІІ квартал 2015року 1267,95 грн, ІІІ квартал 2015 року в сумі 1267,95 грн, за ІV квартал 2015 року 1323,47 грн;

І квартал 2016 року 1434,51 грн, за ІІ квартал 2016 року 909,48 грн, за ІІІ квартал 2016 року 941,16 грн, за ІV квартал 2016 року- 957 грн;

І квартал 2017 року 990 грн, за ІІ квартал 2017 року 1056 грн, за ІІІ квартал 2017 року 1056 грн.

Разом з тим, судом встановлено, що ГУ ДФС у Луганській області раніше відносно позивача 10.08.2017 також було сформовано та направлено вимогу про сплату боргу з єдиного внеску на суму 29658,80 грн. Вказана вимога була оскаржена позивачем у судовому порядку.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 21.12.2017 у справі №812/687/17 частково задоволено адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 до ГУ ДФС у Луганській області про визнання протиправною та скасування вимоги. Рішення суду набрало законної сили відповідно до постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 03.04.2018 у справі №812/687/17 (а.с.78-84).

При цьому, рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 21.12.2017 у справі №812/687/17 встановлено, що ФОП ОСОБА_1 перейшов від УПФУ в Старобільському районі на облік до Старобільської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області у 2013 році із заборгованістю в сумі 10970,78 грн. Станом на 10.08.2017 ОСОБА_1 як фізична особа-підприємець мав заборгованість зі сплати єдиного внеску у сумі 29658,80 грн, яка складалась з недоїмки 29488,80 грн та штрафу 170,00 грн.

Одночасно судовим рішенням у справі №812/687/17 встановлено, що вимога про сплату боргу від 10.08.2017 №Ф-69 є частково протиправною та скасована в частині визначення позивачу недоїмки зі сплати єдиного внеску за період ІІ квартал 2014 року-ІІІ квартал 2017 року в сумі 16275,32 грн, а саме: за ІІ квартал 2014 року у сумі 1267,95 грн, за ІІІ квартал 2014 року 1267,95 грн, за ІV квартал 2014 року 1267,95 грн, І квартал 2015 року 1267,95 грн, за ІІ квартал 2015року 1267,95 грн, ІІІ квартал 2015 року в сумі 1267,95 грн, за ІV квартал 2015 року 1323,47 грн, за І квартал 2016 року 1434,51 грн, за ІІ квартал 2016 року 909,48 грн, за ІІІ квартал 2016 року 941,16 грн, за ІV квартал 2016 року- 957 грн, за І квартал 2017 року 990 грн, за ІІ квартал 2017 року 1056 грн, за ІІІ квартал 2017 року 1056 грн.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, внаслідок визнання рішенням суду Луганського окружного адміністративного суду від 21.12.2017 у справі №812/687/17 протиправним та скасування визначення ОСОБА_1 недоїмки зі сплати єдиного внеску за період ІІ квартал 2014 року-ІІІ квартал 2017 року в сумі 16275,32 грн, суд приходить до висновку щодо неправомірності включення відповідачем повторно до оскаржуваної вимоги суми боргу за даний період.

Крім того, суд зауважує, що наданими представником позивача в ході підготовчого провадження квитанціями, підтверджено сплату позивачем боргу, що виник до ІІ кварталу 2014 року в загальній сумі 14651,40 грн (а.с.68). Вказане також вбачається з картки особового рахунку платника (а.с.44). Натомість, рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 21.12.2017 у справі №812/687/17 встановлено, що ФОП ОСОБА_1 у 2013 році мав заборгованістю в сумі 10970,78 грн.

Отже, матеріалами справи підтверджено відсутність у позивача боргу у ФОП ОСОБА_1 з єдиного внеску.

Що стосується включення до оскаржуваної вимоги відповідачем заборгованості за ІV квартал 2017 року в сумі 2112 грн та І квартал 2018 року в сумі 2112 грн, суд зауважує, що 30.12.2015 позивачем було подано до Старобільської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області заяву із проханням звільнити його від сплати єдиного внеску з 01.04.2016 на підставі Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.20124 №405/2014 до дати набрання чинності Указу Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України (а.с.22).

14.01.2016 за №248/8/12-30-17 ОСОБА_1 Старобільською ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області була надана відповідь про відсутність підстав для звільнення його від сплати єдиного соціального внеску (а.с.23).

Відповідно до пункту 94 розділу VIII Закону № 2464-VІ платники єдиного внеску, визначені статтею 4 цього Закону, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України від 02.09.2014 № 1669-VII Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції (далі Закон № 1669-VII), де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обовязків, визначених частиною другою статті 6 Закону № 2464-VІ, на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідно до абзацу третього пункту 9-4 розділу VIII Закону № 2464-VІ відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Відповідно до Указу Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України.

Статтею 1 Закону № 1669-VII встановлено наступне.

Період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням КМУ від 30 жовтня 2014 року № 1053-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція" на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1669-VII був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком. Додатком в розділі "Луганська область" м.Старобільськ віднесено до переліку населених пунктів, на території якої здійснюється АТО.

Також, розпорядженням КМУ від 2 грудня 2015 р. № 1275-р. "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України" на виконання абзацу третього пункту 5 статті 1 1 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1669-VII був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком. Додатком в розділі "Луганська область" м.Старобільськ віднесено до переліку населених пунктів, на території якої здійснюється АТО.

Оскільки Указ Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 набув чинності 14.04.2014, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 1669-VII можна достовірно стверджувати, що період проведення антитерористичної операції розпочався. Оскільки Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не видавався, проведення антитерористичної операції триває.

На момент винесення оскаржуваної вимоги ГУ ДФС у Луганській області про сплату боргу (недоїмки) від 06.02.2018 №Ф-69 зі сплати єдиного внеску та до теперішнього часу позивач - ФОП ОСОБА_1 знаходиться на території здійснення антитерористичної операції, що підтверджується законодавчо встановленими положеннями.

З аналізу зазначених норм чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства слідує, що приписи пункту 9-4 Розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464-VІ не ставлять факт звільнення платника від обов'язку зі сплати єдиного внеску у залежність від часу подання відповідної заяви (після прийняття спірної вимоги або до її прийняття), а прямо встановлює, що така заява подається у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Для звільнення платників єдиного внеску від виконання обовязків, визначених частиною другою статті 6 Закону № 2464-VІ, в період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції згідно з положеннями пункту 9-4 Розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464-VІ достатньо лише факту перебування відповідного платника єдиного внеску на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону № 1669-VII, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14.04.2014 № 405/2014.

Отже, в силу положень абзаців першого, другого пункту 9-4 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464-VІ відсутність (відстрочення в силу закону) обов'язку сплати єдиного внеску у період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції унеможливлює складання відповідачем та направлення позивачу спірної вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 06.02.2018 №Ф-69, яка за приписами абзацу другого частини четвертої статті 25 Закону № 2464-VІ є виконавчим документом, у звязку з чим спірна вимога про сплату боргу (недоїмки) судом визнається протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Наведене відповідає правовим позиціям Вищого адміністративного суду України (ухвали Вищого адміністративного суду України від 20.07.2017 по справі К/800/27639/16, від 13.09.2017 по справі № К/800/30261/17, від 06.07.2017 по справі №К/800/22840/17).

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або, якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до Луганського окружного адміністративного суду з даним позовом сплачено судовий збір в сумі 704,08 грн (а.с.17), тому з відповідача підлягають стягненню судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 132, 139, 205, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправною та скасування вимоги,-задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Луганській області від 06.02.2018 №Ф-69 про сплату боргу (недоїмки) в загальній сумі 29658,80 грн, з яких 29488,80 грн - недоїмка та 170,00 грн штраф.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя ОСОБА_2