Справа № 810/4453/18
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2018-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2018 року № 810/4453/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області, в якому просив визнати протиправними дії та рішення № 1196-34-VII, Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області від 23 березня 2018р. про відмову у виділенні йому земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд; скасувати рішення №1196-34-VII Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області від 23 березня 2018р. про відмову у виділенні позивачу земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд; зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву позивача щодо виділення йому земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач маючи першочергове право на виділення йому земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку неодноразово звертався із заявами до Вишеньківської сільської ради Бориспільської ради Київської області, про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо виділення йому у власність земельної ділянки із земель державної (комунальної) власності Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області у власність, площею 0,25 га, на території даної сільської ради. Однак, відповідач своїм рішенням за №1196-34-VII від 23 березня 2018р. відмовив позивачу у виділенні земельної ділянки, у зв'язку з невідповідністю місця розташування об'єкта вимогам законів. Посилаючись на порушення відповідачем вимог Земельного законодавства України, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2018р. провадження у справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання.

У судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Направив на адресу суду письмову заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Направив на адресу суду письмовий відзив, у якому зазначив, що позовні вимоги не визнає. Вказав, що позивач взагалі не зазначив бажане місце розташування земельної ділянки, а також те, що на території сільської ради відсутні вільні площі земель в натурі, що унеможливило вирішити позитивно питання для позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою. Просив у задоволенні позову відмовити.

Керуючись приписами ч.3 ст.194, ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що позивач має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1, виданим Головним управлінням персоналу Генерального штабу Збройних Сил України від 22 вересня 2016р. та довідкою про безпосередню участь в Антитерористичній операції від 10 серпня 2016р. №1/53/17/412.

Позивач 31 січня та 16 березня 2018р. звертався до Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області із заявами про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель державної (комунальної) власності Вишенськівської сільської ради Бориспільського району Київської області у власність, площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку.

Рішеннями Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області за №1148-32-VII від 09 лютого 2018р. та за №1196-34-VII від 23 березня 2018р., позивачу було відмовлено у виділенні земельної ділянки, у зв'язку з невідповідністю місця розташування об'єкта вимогам законів (відсутністю площі в натурі земельної ділянки, на виділення якої претендує).

Позивач вважає, що відповідач відмовляючи у задоволенні його заяви, порушив норми Земельного кодексу України та принцип розсудливості, що є перешкодою в реалізації його права на отримання земельної ділянки.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Статтею 3 Земельного кодексу України встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до абз.1 ч.1 ст.116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно ч 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частина 7 ст. 118 Земельного кодексу України передбачає, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Таким чином виключний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо надання земельної ділянки у власність визначений частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб'єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі № 545/808/17.

Як зазначалось вище, підставою для прийняття відповідачем оскаржуваного рішення за №1196-34-VII від 23 березня 2018р стало невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів (відсутністю площі в натурі земельної ділянки, на виділення якої претендує).

Оцінюючи мотиви відмови у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою, суд зазначає, що відмовляючи позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, відповідач не вказав при цьому жодної з обставин, передбачених частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України. Лише відображено позицію щодо неможливості надання погодження щодо відведення земельної ділянки у власність, у зв'язку з відсутністю на території Вишеньківської сільської ради вільних земельних ділянок, які можливо передати у власність.

Частиною першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, будь-яких доказів на підтвердження дійсної відсутності вільних земельних ділянок, які можливо було б передати у власність громадянам для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд на території Вишеньківської сільської ради відповідачем до суду подано не було.

На підставі ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідач, заперечуючи проти позову, не довів суду, що розглядаючи заяву позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, він діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Крім того, як слідує із матеріалів справи, у тому числі і з відзиву відповідача, відмова відповідача у наданні позивачеві дозволу на розроблення проекту землеустрою також ґрунтувалась на тому, що позивач взагалі не вказав бажане місце розташування земельної ділянки.

Судом був досліджений графічний матеріал наданий позивачем, на якому зазначено межі с. Вишеньки, однак з наданої копії дійсно не можливо встановити фактичне місцезнаходження бажаної земельної ділянки.

У той же час, суд зазначає, що відповідачем не було надано суду жодних доказів на підтвердження того, що ним перед прийняттям оскаржуваного рішення вживались якісь заходи для встановлення орієнтовного місцезнаходження земельної ділянки, зокрема із залученням спеціалістів, вимірювання на місцевості або за допомогою відомостей державного земельного кадастру.

За таких обставин, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими врегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем передчасно, без належного обґрунтування і підтвердження наявності обставин, що виключають можливість надання земельної ділянки, у зв'язку з чим, суд прийшов до висновку, про наявність у спірних відносинах порушеного права позивача у сфері публічно-правових відносин.

На підставі зазначеного, суд вважає оскаржувані дії та рішення №1196-34-VII, Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області від 23 березня 2018р. про відмову у виділенні позивачу земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд протиправними, у зв'язку з чим дане оскаржуване рішення в частині, що стосується позивача підлягає скасуванню.

Разом з тим, саме по собі визнання протиправною відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність не є достатнім для відновлення порушеного права позивача, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про необхідність прийняття рішення про зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву позивача та прийняти рішення, передбачене частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Зважаючи на відсутність витрат у даній адміністративній справі питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправними дії Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області щодо відмови у виділенні ОСОБА_1 земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

Визнати протиправним та скасувати рішення Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області за №1196-34-VII від 23 березня 2018р., в частині відмови у виділенні ОСОБА_1 земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

Зобов'язати Вишеньківську сільську раду Бориспільського району Київської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо виділення йому земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд на території Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Василенко Г.Ю.