Справа № 520/8491/18
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2018-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2018 р. № 520/8491/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Заічко О.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд: визнати протиправними дії Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Харкова, щодо виключення з розрахунку пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) коефіцієнта 1,8954, розрахованого згідно підпункту "в" пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 р. №418; зобов'язати Київське об'єднане управління Пенсійного фонду України міста Харкова здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) пенсії з застосуванням коефіцієнта 1,8954, розрахованого згідно підпункту "в" пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 р. №418, починаючи з 30.09.2011 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав про протиправність виключення коефіцієнту підвищення 1,8954 під час перерахунку його пенсії.

По справі було відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому ст. 263 КАС України та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана відповідачу, та отримана ним.

Відповідач надав відзив на позов, в якому, просив у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на той факт, що Управління у спірних правовідносинах діяло в межах законодавства.

Відповідно до ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи, зокрема, щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст.229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за вислугу років відповідно до ст.54 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», як працівник льотного і льотно-випробного складу.

Пенсія розрахована з заробітку з 01.10.2000 р. по 30.09.2002 р. (4472,32грн. при страховому стажі 61 рік 8 місяців 12 днів, з них на посадах льотно-випробного складу 55 років.) та обчислена, як 85% від заробітку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 серпня 2005 року № 713 було внесено зміни до підпункту "в" пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно - випробного складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 р. N 418 "Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу", виклавши його в такій редакції: у разі зростання середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, щороку з 1 березня (починаючи з 2005 року) заробіток, з якого призначається (перераховується) пенсія відповідно до цього пункту, збільшується на коефіцієнт, який визначається шляхом ділення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки за рік, що передує року, в якому проводиться перерахунок, на середню заробітну плату працівників, зайнятих у галузях економіки, яка враховувалася під час призначення (перерахунку) пенсії.

З матеріалів справи встановлено, що на виконання вказаної постанови, відповідачем було здійснено перерахунок пенсії позивача з коефіцієнтом підвищення: 1,8954, розмір якої складав 9388,21 грн.

З матеріалів справи встановлено, що пенсія позивача в подальшому підлягала перерахунку з використанням коефіцієнтів 1,36730 - з 01.03.2006р; 1,29184 - з 01.03.2007р; 1,29732 - 01.03.2008р; 1,33696 - з 01.03.2009р. Суд вказує, що правильність розрахунку вказаних коефіцієнтів не є предметом доказування в даній справі.

Згідно листа відповідача від 06.07.2017 року за вих. №13204-47/02-01 підтверджено, що дійсно первинний коефіцієнт підвищення заробітної плати позивача з 01.03.2005р. становив: 1,8954.

У свою чергу, після наступного перерахунку пенсії за розпорядженням відповідача від 01.04.2011 року, судом встановлено, що розмір пенсії позивача обчислено з застосуванням коефіцієнтів підвищення наступним чином: 4472,32 грн. (заробіток з 01.10.2000 по 30.09.2002)* 1,36730, 1,29184; 1,29732; 1,33696; 1,05507, 1,17489 = 16984,36*85% = 14436,71.+262,50 грн. - пенсія за особливі заслуги. Коефіцієнт підвищення 1,8954 відсутній.

В подальшому, після чергового перерахунку пенсії за розпорядженням відповідача від 18.04.2018 року судом також встановлено незастосування вищевказаного коефіцієнту підвищення.

З даного питання позивач звернувся до відповідача та отримав відповідь, що така ситуація склалась внаслідок помилок програмного ліцензійного забезпечення.

Вбачаючи у вказаному порушення своїх прав на отримання пенсії у належному розмірі, позивач звернувся до суду .

Так, щодо строків звернення до суду, частиною 2 ст.122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Як вбачається з матеріалів справи, позивач дізнався про порушення свого порушеного коли ознайомився з матеріалами паперової пенсійної справи та з листа Відповідача №13304-47/02 від 06.07.2018. Отже, строк для звернення до суду не є пропущеним.

По суті позовних вимог суд вказує наступне.

Статтею 54 ЗУ "Про пенсійне забезпечення визначено окремі категорії працівників авіації і льотно-випробного складу, які мають право на пенсію за вислугу років.

За змістом підпункту "в" пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 р. N 418 ( в редакції, згідно змін, внесених Постановою Кабінету Міністрів України від 09 серпня 2005 року № 713), призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу цивільної авіації, у разі зростання середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, щороку з 1 березня (починаючи з 2005 року) заробіток, з якого призначається (перераховується) пенсія відповідно до цього пункту, збільшується на розрахований коефіцієнт. Даний показник визначається шляхом ділення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки за рік, що передує року, в якому проводиться перерахунок, на середню заробітну плату працівників, зайнятих у галузях економіки, яка враховувалася під час призначення (перерахунку) пенсії.

Таким чином, діючим актом Кабінету Міністрів України встановлено, що кожного року 1 березня проводиться відповідний перерахунок пенсії особам, що отримують пенсію відповідно до статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Порядок обчислення коефіцієнтів підвищення вказано у даному підзаконному акті (підпункт «в» п.7).

Відповідачем було розраховано вказаний коефіцієнт підвищення (1,8954) самостійно (підтверджується матеріалами справи), проте, станом на 01.04.2011 року вказаний коефіцієнт підвищення 1,8954 відсутній.

Частиною другою статті 46 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

З 01.10.2011 набрав чинності ЗУ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI, яким встановлено, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів для осіб, що втратили працездатність.

Пунктом 2 прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI встановлено, що обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом. Якщо внаслідок прийняття цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Позивач перебуває на обліку у Відповідача з 2002 року, тобто пенсія йому призначена до набрання чинності вказаним вище законом,отже такий не поширюється на позивача.

Станом на 01.10.2011 р. розмір пенсії був розрахований відповідачем невірно, без коефіцієнта підвищення 1,8954 та становить 14704,10 грн. ( з урахуванням положень п.2 ЗУ №3668-VI розмір пенсії розрахований на цю дату позивач незмінно отримує й по сьогодні).

Виключення вказаного коефіцієнта підвищення 1,8954 потягло за собою триваюче порушення права позивача, при цьому, відповідач, надаючи відповідь позивачу з приводу зазначеної ситуації та відзив на позов до суду, не послався на жодну норму Закону, як правомірності допущених порушень.

Статтею 22 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод

Вирішуючи питання способу задоволення позовних вимог судом було взято до уваги рішення Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції», яким встановлено, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Для цілей ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

Подібних висновків Верховний Суд України дійшов у рішеннях від 16 вересня 2015 року у справі №21-1465а15, від 02 лютого 2016 року у справі №804/14800/14, згідно яких, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зі змісту ст. 245 КАС України вбачається, що законодавець передбачив можливість суду змусити суб'єкт владних повноважень до правомірної поведінки.

Європейський Суд України в рішенні по справі «Олссон проти Швеції» від 24.03.1988 року зазначає, що запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Так, абз. 1 ч. 4 ст. 245 КАС України, передбачено, що суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що повний захист та відновлення порушеного права може бути здійснено лише шляхом зобов'язання Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Харкова здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з застосуванням коефіцієнта 1,8954, розрахованого згідно підпункту "в" пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 р. №418., починаючи з 30.09.2011 року.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№ 25921/02) ЄСПЛ, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу КЗПЛ сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована ЄСПЛ і в справі Стреч проти Сполучного Королівства ("Stretch - United Kingdom" № 44277/98).

У межах вироблених ЄСПЛ підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу КЗПЛ, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення ЄСПЛ "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини"). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("Von Maltzan and Others v. Germany" №71916/01, 71917/01 та 10260/02).

Крім того, практикою ЄСПЛ сформовано підхід щодо розуміння правової визначеності як засадничої складової принципу верховенства права. Зокрема, у пункті 61 Рішення "Брумареску проти Румунії" Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип правової визначеності є складовою верховенства права ("Brumarescu v. Romania" № 28342/95). Крім цього, у пункті 109 справи "Церква Бессарабської Митрополії проти Молдови" Суд зазначив, що закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим з достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку ("Judgment in the Case of Metropolitan Church of Bessarabia and Others v. Moldova" № 45701/99).

Відтак, обґрунтованими (легітимними) сподіваннями особи є очікування можливості ефективного здійснення певного права, як прямо гарантованого, так і опосередкованого (того, яке випливає з інших прав), у разі, якщо особа прямо не виключена з кола тих, хто є носіями цих прав.

Враховуючи вищенаведене, порушення відповідачем права на соціальний захист позивача автоматично тягне й порушення статті 1 Першого протоколу КЗПЛ, що є неприпустимим.

Згідно до приписів ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд задовольняє позов ОСОБА_1 в повному обсязі, оскільки відповідачем не доведено правомірність свої дій.

Розподіл судових витрат здійснюється в порядку ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 263, 255, 295, 297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними дії Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Харкова, щодо виключення з розрахунку пенсії ОСОБА_1 коефіцієнта 1,8954, розрахованого згідно підпункту "в" пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 р. №418.

Зобов'язати Київське об'єднане управління Пенсійного фонду України міста Харкова ( Держпром, 2 під., 3 пов., майдан Свободи,5,м.Харків, 61022, ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 61195, АДРЕСА_1) пенсії з застосуванням коефіцієнта 1,8954, розрахованого згідно підпункту "в" пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 р. №418, починаючи з 30.09.2011 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Харкова ( Держпром, 2 під., 3 пов., майдан Свободи,5,м.Харків, 61022, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 61195, АДРЕСА_2) судові витрати у розмірі 704,80 грн. ( сімсот чотири гривні 80 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи, як передбачено п.15 Перехідних положень КАС України; після початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи - безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 12 листопада 2018 року.

Суддя Заічко О.В.