Справа № 2340/3079/18
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2018-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2018 року справа № 2340/3079/18 м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Тимошенко В.П.,

за участю секретаря судового засідання Мельникової О.М.,

представника позивача ОСОБА_1 (за довіреністю),

представників відповідача ОСОБА_2 (за довіреністю), ОСОБА_3 (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

03 серпня 2018 року до Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_4 до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області, в якому позивач просить: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 10.07.2018 №, №, №.

Позов мотивовано тим, що спірні рішення прийняті за відсутності факту порушення вимог податкового законодавства. Зокрема, позивач вказує, що готівкові кошти в сумі 4324,45 грн. оприбутковані в КОРО вчасно 30.05.2017, що підтверджується відповідними доказами. Крім того, твердження відповідача, що позивачем здійснено продаж двох пляшок горілки без придбання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями є безпідставним, оскільки позивач має ліцензію на право оптової торгівлі алкогольними напоями і вищевказаний товар проданий за оптовими цінами відповідно до згаданої ліцензії. У звязку з викладеним, просив задовольнити позов.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 20.08.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі.

Відповідач у відзиві на позов, поданому до суду 26.10.2018 позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в їх задоволенні, вказував, що оскаржувані рішення прийняті у звязку з виявленням податковим органом за наслідками фактичної перевірки факту продажу двох пляшок горілки без придбання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та за цінами, нижчими, ніж встановлено законодавством. Крім того, виявлено факт не оприбуткування готівки в КОРО в сумі фактичних надходжень. Тому, просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає таке.

На підставі наказу відповідача від 25.05.2018 №974 та направлень від 25.05.2018 №№130-132 службовими особами Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області здійснено фактичну перевірку позивача з питань додержання вимог законодавства при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами.

За наслідками перевірки складено акт від 04.06.2018 №46/23-00-40-0224/НОМЕР_1 (далі акт перевірки), в якому зафіксовано факт продажу двох пляшок горілки «Істина «Пшенична» без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, за ціною 56,70 грн. кожна, тоді як встановлена законодавством мінімальна ціна становить 79,56 грн. Крім того виявлено факт не оприбуткування фактичних готівкових надходжень в повному обсязі за 30.05.2017 на підставі фіскального звітного чеку №332 в сумі 4324,45 грн.

Вказаними діями порушено вимоги: ст.15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВP «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі Закон №481/95-ВP); постанови КМУ від 30.10.2008 №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв»; п. 2.6. постанови НБУ від 15.12.2004 №637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні».

На підставі акту перевірки відповідач прийняв податкові повідомлення-рішення від 10.07.2018:

- №, яким до позивача застосовано штраф в сумі 21622,25 грн.;

- №, яким до позивача застосовано штраф в сумі 17000,00 грн.;

- №, яким до позивача застосовано штраф в сумі 10000,00 грн.

Надаючи оцінку спірним рішенням в контексті позовних вимог, суд врахував таке.

Для вирішення спору суд врахував, що спірні відносини регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (далі ПК України), Законами №481/95-ВР та №265/95-ВР.

Відповідно до підп.75.1.3. п.75.1 ст.75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки врегульований ст.80 ПК України. Зокрема, вона здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з передбачених в п.80.2 ст.80 ПК України обставин.

Згідно з п.80.7 ст.80 ПК України фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб'єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Суд зясував, що ППР № прийняте за продаж двох пляшок горілки «Істина «Пшенична» без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

Ч.14 ст.15 Закону №481/95-ВР передбачено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Ст.1 Закону №481/95-ВР визначено, що оптова торгівля діяльність по придбанню і відповідному перетворенню товарів для наступної їх реалізації суб'єктам господарювання роздрібної торгівлі, іншим суб'єктам господарювання.

Роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування.

Відповідно до підп. 4.4 п. 4 ДСТУ 4303:2004 роздрібна торгівля це вид економічної діяльності в сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів кінцевому споживачу та надання йому торговельних послуг.

Згідно з п.1 ст.698 Цивільного кодексу України за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобовязується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не повязаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобовязується прийняти товар і оплатити його. Договір роздрібної купівлі-продажу є публічним (п. 2 цієї статті Кодексу).

Оптова торгівля це вид економічної діяльності в сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів за договорами поставки партіями для подальшого їх продажу кінцевому споживачеві через роздрібну торгівлю, для виробничого споживання та надання повязаних із цим послуг (підп. 4.5 п. 4 ДСТУ 4303:2004).

Згідно з п.1 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

З аналізу викладених норм вбачається, що відмінністю оптової від роздрібної торгівлі є продаж товарів у значній кількості субєктам господарювання для подальшої їх реалізації у роздріб кінцевому споживачу.

Суд встановив, що відповідно до товарно-транспортної накладної від 25.05.2018 №40716 позивач реалізував дві пляшки горілки «Істина «Пшенична», місткістю спирту 40%.

Розділом 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363 визначено, що товарно-транспортна накладна єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Отже, з урахуванням викладеного, на переконання суду господарська операція з продажу двох пляшок горілки є роздрібною торгівлею, оскільки здійснена на невелику кількість товару (2 одиниці) кінцевому покупцю, про що зазначено у товарно-транспортній накладній від 25.05.2018 №40716.

Тому, суд дійшов висновку, що позивачем здійснено продаж алкогольних напоїв у роздріб без наявності відповідної ліцензії.

У разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій до суб'єктів господарювання на підставі абз.5 ч.2 ст.17 Закону №481/95-ВР застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення № є правомірним та не підлягає скасуванню.

Суд встановив, що ППР № прийняте за продаж двох пляшок горілки «Істина «Пшенична», місткістю 0,5 літра кожна за цінами, нижчими, ніж встановлено законодавством.

Право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої надано Кабінету Міністрів України відповідно до частини десятої статті 18 Закону № 481/95-ВР.

Статтею 1 Закону №481/95-ВР, надається визначення основних понять і термінів, відповідно до яких мінімальні оптово-відпускні ціни на алкогольні напої - ціни, які визначаються за кодами виробів Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності за 1 літр 100-відсоткового спирту, обраховані виходячи з найнижчої оптової ціни на вітчизняну або контрактної вартості на імпортну продукцію та податків і зборів, які відповідно до чинного законодавства підлягають сплаті з одиниці продукції вітчизняними виробниками й імпортерами, та з урахуванням вартості тари.

Суд врахував, що спірне рішення НОМЕР_2 прийняте за продаж двох пляшок горілки «Істина «Пшенична», місткістю 0,5 літра за ціною 56,70 грн. кожна.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв" від 30.10.2008 № 957 (далі Постанова №957) установлено розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв згідно з додатком.

Згідно з вимогами Постанови № 957 (в редакції станом на час перевірки) мінімальна ціна за 1 літр 100-відсоткового спирту для горілки становить 397,76 грн.

В розділі «Примітки» вказаної постанови зазначається механізм розрахунку мінімальної ціни, а саме: мінімальні оптово-відпускні і роздрібні ціни під час реалізації (продажу) горілки та лікеро-горілчаних виробів, інших зброджених напоїв, суміші із зброджених напоїв та суміші зброджених напоїв з безалкогольними напоями, коньяку (бренді) три зірочки, коньяку (бренді) чотири зірочки, коньяку (бренді) п'ять зірочок, бренді ординарного, горілки виноградної та інших спиртових дистилятів і спиртних напоїв різного вмісту спирту в тарі різної місткості визначаються як добуток відповідних затверджених мінімальних цін, міцності за об'ємом (у відсотках) і місткості тари (у літрах), поділений на 100 відсотків.

Отже, мінімальна роздрібна ціна пляшок горілки «Істина «Пшенична», місткістю 0,5 літра становить 79,56 грн. (397,76 грн. * 40%/100*0,5).

Згідно із ч.2 статті 17 Закону № 481/95-ВР у разі роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, збільшеними на суми акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів, до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції - 100 відсотків вартості наявних у суб'єкта господарювання тютюнових виробів, але не менше 10000 гривень.

Враховуючи, що дві пляшки горілки «Істина «Пшенична» продані позивачем за ціною 56,70 грн. кожна, тоді як встановлена законодавством мінімальна ціна становить 79,56 грн., суд дійшов висновку, що ППР НОМЕР_2 є правомірним та не підлягає скасуванню.

Суд звернув увагу, що ППР НОМЕР_3 прийняте у звязку з виявленням за наслідками фактичної перевірки факту несвоєчасного оприбуткування фактичних готівкових надходжень в повному обсязі за 30.05.2017 на підставі фіскального звітного чеку №332 в сумі 4324,45 грн.

Пунктом 1.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Національного банку України від 15.04.2004 №637, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за №40/10320 визначено, що оприбуткуванням готівки є проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, КОРО.

Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку (абзац другий пункту 2.6 Положення).

Згідно з пунктом 7.15 Положення уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно та в повній сумі оприбутковуватися. Порядок оприбуткування готівки в касах, у тому числі і під час розрахунків із застосуванням РРО (розрахункової книги (далі - РК)), визначено в пункті 2.6 цього Положення.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у КОРО на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК) (абзаци другий, третій пункту 2.6 Положення).

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що у разі проведення готівкових розрахунків з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 Положення оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у касових ордерах та відображення на їх підставі готівки у касовій книзі. У випадку проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО оприбуткуванням готівки є відображення повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних РК) та здійснення обліку зазначених готівкових коштів у КОРО.

Невиконання будь-якої з цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність (абзац третій статті 1 Указу №436/95).

Така правова позиція викладена в рішення Верховного Суду від 23.01.2018 у справі №К/9901/501/18.

Суд встановив, що 30.05.2017 позивачем здійснено господарську операцію та видано фіскальний чек на суму 4324,45 грн. Отже, оприбуткування готівки в касі відповідно до вищенаведених норм має було здійснене саме 30.05.2017.

Разом з тим, згідно з даними електронної бази ДФС оприбуткування вищевказаної суми відбулось 31.05.2018.

Твердження позивача, що готівка не оприбуткована вчасну у звязку з виходом з ладу РРО, суд розцінює критично, оскільки згідно з договором від 20.09.2010 №Р_057 технічне обслуговування та ремонт РРО здійснюється ФОП ОСОБА_5

Однак, доказів звернення позивача до вказаного субєкта господарювання з питанням виходу із ладу РРО та доказів його ремонту суду не надано.

Крім того, надана позивачем копія журналу обліку ремонтів та робіт з обслуговування РРО, в якій зазначено про розрядження акумулятора РРО 30.05.2017 та відновлення його роботи 31.05.2017 містить явні виправлення, що не дозволяє суду встановити достовірність зазначеної інформації.

Відповідно до п.1 Указу Президента України від 12.06.1995 №436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» (далі Указ №436/95) у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу: за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Щодо твердження позивача про втрату чинності Положенням №637 станом на час прийняття спірного ППР, суд врахував, що відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №1/99-рп зазначається, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, оцінка правомірності поведінки платників податків здійснюється на підставі норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, і котре було чинне на момент вчинення відповідних дій.

Згідно з ч.1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Врахувавши встановлені обставини та викладені норми законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 14, 77, 90, 139, 205, 229, 242-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 12.11.2018.

Суддя В.П. Тимошенко