Справа № 2240/3407/18
Суддя: Майстер П.М.
Дата ухвалення: 2018-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2240/3407/18
РІШЕННЯ

іменем України

08 листопада 2018 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Майстера П.М.

за участю:секретаря судового засідання Нетичай Ю.В. представника позивача: ОСОБА_1 представника відповідача: ОСОБА_2
розглянувши адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Управління Держпраці у Хмельницькій області про визнання дій незаконними,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до управління Держпраці у Хмельницькій області, в якому просить суд визнати неправомірними та незаконними дії Управління Держпраці у Хмельницькій області в частині та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами за № 22/479 від 25.09.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що посадовими особами відповідача проведено інспекційне відвідування за місцем провадження господарської діяльності ФОП ОСОБА_3, що знаходиться за адресою: м. Хмельницький, вул. Проспект Миру, 62, зупинка тролейбусу Дім Друку, кіоск Кава №399, з питань додержання законодавства про працю.

Під час інспекційного відвідування посадовими особами відповідача встановлено порушення позивачем вимог ч. 1, ч. 3 ст. 24 КЗпП України та Постанови КМУ від 17.06.2015 № 413 "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу", а саме: несвоєчасне повідомлення контролюючого органу про прийняття працівників на роботу та факт використання праці найманих працівників без належного оформлення трудових відносин. За наслідками інспекційного відвідування складено акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № 22-01/2516-ІВ від 07.09.2018.

На підставі встановлених порушень, 25.09.2018 р. першим заступником начальника Управління Держпраці у Хмельницькій області винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 22/479, якою на позивача накладено штраф у розмірі 111690,00 грн.

Позивач не погоджується із прийнятою постановою, вважає її протиправною. Зазначає, що відповідачем допущено порушення процедури призначення та проведення перевірки. Також останній вважає, що докази, які б підтверджували факт допуску громадянки ОСОБА_4 до роботи в кіоску Кава, що належить позивачу станом на 30 та 31 серпня 2018 року відсутні. Позивач стверджує, що заява, що була написана ОСОБА_5 (під погрозами невстановленого працівника поліції та службовців Управління Держпраці) під час інспекційного відвідування не свідчить про фактичний допуск до роботи, та не може бути розцінена як належний доказ.

Крім того, позивач, зазначає, що відповідачем проведена перевірка з питань додержання законодавства про працю без з'ясування всіх фактичних обставин та дослідження відповідних доказів, а тому постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами відповідача №22/479 від 25.09.2018р. є протиправною та потребує скасування.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.10.2018 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачу надано строк (15 днів) для подання відзиву на позов з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження у справі.

23.07.2018 р. на адресу суду представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому останній проти позову заперечував, мотивуючи свою позицію тим, що оскаржувана постанова прийнята обґрунтовано, на підставі та в межах повноважень Управління Держпраці в Хмельницькій області.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити з викладених у позовній заяві підстав.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав і заперечив проти його задоволення, наголошуючи при цьому на правомірності оскаржуваної позивачем постанови, яка прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_3, зареєстрований як фізична особа-підприємець 22.04.2016 року за №0054944 та здійснює підприємницьку діяльність із наступними видами господарської діяльності: Код: КВЕД 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами (основний); Код КВЕД 47.81 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами; Код КВЕД 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування.

Наказом Управління Держпраці у Хмельницькій області №168 від 06.09.2018 року на підставі службової записки від 31.08.2018 посадовими особами відповідача був здійснений виїзд за адресою: м. Хмельницький, вул. Проспект Миру, 62, зупинка тролейбуса, Дім Друку, кіоск Кава №399 для проведення відповідно до п. 33 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295, відвідування ФОП ОСОБА_3 з метою інформування його та працівників про найбільш ефективні способи дотримання законодавства про працю, моніторингу стану його дотримання, у тому числі щодо оформлення трудових відносин.

Посадовими особами відповідача відповідно до статті 259 Кодексу законів про працю України, частини третьої статті 34 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні, пунктів 19, 31 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295, у присутності фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 проведено інспекційне відвідування з 06.09.2018 з 14 год. 45 хв. по 07.09.2018 12 год. 10 хв., за адресою: м. Хмельницький, вул. Проспект Миру, 62, зупинка тролейбуса, Дім Друку, кіоск Кава №399.

У ході інспекційного відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, виявлено громадянку ОСОБА_4, яка готувала каву на відповідному устаткуванні та продавала її. При спілкуванні з останньою встановлено, що її роботодавцем є ФОП ОСОБА_3 Крім того гр. ОСОБА_4 зазначила, що проходить стажування з 30.08.2018 року по даний час на посаді бариста в кіоску Кава, що належить позивачу. Трудового договору чи цивільно-правову угоду в письмовій чи усній формі гр. ОСОБА_4 з відповідачем не укладала.

Встановлено, що позивачем трудовий договір із гр. ОСОБА_4 відповідно до вимог ч.1, ч.3 ст.24 Кодексу законів про працю України в письмовій формі не укладено, згідно вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року № 413 "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу" до органу ДФС повідомлення до початку допуску її до роботи своєчасно не подано.

За результатами проведеної перевірки складений акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю № 22-01/2516-ІВ від 07.09.2018.

На підставі акту перевірки № 22-01/2516-ІВ від 07.09.2018 заступником начальника Управління Держпраці у Хмельницькій області винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №22/479, якою на позивача накладено штраф у розмірі 111690,00 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.259 Кодексу законів про працю України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частин 4, 5 статті 2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов'язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Як передбачено ч. 1 ст. 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Згідно з п. п. 1, 7 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого 11.02.2015 постановою Кабінету Міністрів України № 96, Державна служба України з питань праці є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю і здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

В свою чергу, Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини. Законодавство про працю встановлює високий рівень умов праці, всемірну охорону трудових прав працівників.

Тобто, відповідач є повноважним органом, який забезпечує реалізацію державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю на території Хмельницької області.

Суд вважає безпідставними такі доводи позивача та зазначає наступне.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, визначена в Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295 "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі за текстом - Порядок N 295).

Така форма здійснення контрольної діяльності як інспекційне відвідування (інспектування, інспекція) визначена в Порядку №295.

Відповідно до п.33 Порядку №295 зазначено, що інспектор праці самостійно приймає рішення про необхідність відвідування роботодавця з метою інформування його та працівників про найбільш ефективні способи дотримання законодавства про працю, моніторингу стану його дотримання, у тому числі щодо оформлення трудових відносин.

Відповідно до п. 2 Порядку №295, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин).

Дані форми інспектування не передбачають планування. Відтак, вимоги визначені ст.5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» до планових заходів державного нагляду не застосовуються до інспекційних відвідувань з питань праці.

Крім того у акті інспекційного відвідування від 07.09.2018 №22-01/2516-ІВ, на основі якого винесено оскаржувану постанову, в розділі І чітко визначено питання, які підлягали вивченню в ході інспекційного відвідування - це питання щодо оформлених трудових відносин з найманими працівниками. Відтак, немає жодних підстав у позивача стверджувати про порушення меж конкретного предмету контрольного заходу, що здійснювався відповідачем.

Пунктом 5 Порядку №295 встановлено, що інспекційні відвідування проводяться: 1) за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю; 2) за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин; 3) за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту; 4) за рішенням суду, повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю; 5) за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), про виявлені в ході виконання ними контрольних повноважень ознак порушення законодавства про працю; 6) за інформацією:

Таким чином, для проведення інспекційного відвідування у позивача керівником Управління Держпраці видано наказ від 06.09.2018 №168, який є його рішенням, прийнятим на основі такого джерела інформації, як повідомлення (службова записка) підлеглих посадових осіб про факт неоформлення ФОП ОСОБА_3 трудових відносин з найманим працівником. Така підстава передбачена Порядком №295.

Відповідно до вимог частини 1 статті 12 Конвенції МОП №81 інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право безперешкодно, без попереднього повідомлення і у будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке інспектується.

Відповідно до частини 2 статті 12 Конвенції, у разі інспекційного відвідування інспектори повідомляють про свою присутність роботодавцю або його представнику, якщо тільки вони не вважатимуть, що таке повідомлення може завдати шкоди виконанню їхніх обов'язків.

Пунктом 8 Порядку №295 передбачено, що про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє обєкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі. Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє обєкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Таким чином, посадові особи Управління Держпраці могли здійснити інспекційне відвідування позивача без повідомлення останнього, якщо вони вважатимуть, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Судом встановлено, що позивачем допущено посадову особу Управління до здійснення заходу контролю, надано пояснення і потрібні документи. У акті інспекційного відвідування від 07.09.2018 №22-01/2516-ІВ зазначено, що зауважень до проведення інспекційного відвідування позивач не має. У разі порушення процедури здійснення заходу контролю Управлінням Держпраці, позивач мав право не допустити посадову особу до здійснення такого заходу.

Окрім того, відповідачем у відзиві зазначено, що при розгляді справи про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_3 враховано наступні докази допуску громадянки ОСОБА_4 до роботи без належного оформлення трудового договору: посадовими особами Управління Держпраці під час здійснення інформаційно-роз'яснювального та моніторингового заходу відвідування позивача 31.08.2018 року зафіксовано в його кіоску Кава №399 громадянку ОСОБА_4, яка готувала каву на відповідному устаткуванні та продавала її; громадянкою ОСОБА_4 надано 31.08.2018 року посадовим особам Управління Держпраці письмові пояснення в яких зазначила, що проходить стажування з 30.2018 року по 31.08.2018 року на посаді бариста в кіоску Кава, що належить ФОП ОСОБА_3 Трудовий договір чи цивільно-правовий договір в письмовій чи усній формі не укладався;

Позивачем у позовній заяві зазначено, що громадянка ОСОБА_4 надала пояснення під погрозами невстановленого працівника поліції про її арешт на три доби та погрозами службовців Управління Держпраці у Хмельницькій області які здійснювали відвідування.

Вказані твердження про застосування погроз до гр. ОСОБА_4 не знайшли свого підтвердження у судовому засідані.

Суд зауважує, що листом від 25.10.2018 №13/Ф/121/119 ГУНП в Хмельницькій області повідомило, що за період з 30.08.2018 по 31.09.2018 р.р. працівниками Хмельницького ВП ГУ НП в Хмельницькій області до спільних заходів, в тому числі рейдів, спільно з співробітниками Управління Держпраці в Хмельницькій області Державної служби україни з питань праці з метою здійснення державного контролю за додержання законодавства про працю субєктами підприємницької діяльності залучені не були та спільних відпрацювань в цьому напрямку керівництвом Хмельницього ВП ініційовано не було.

ОСОБА_3 в ході інспекційного відвідування надано письмове пояснення інспектору праці Управління Держпраці ОСОБА_6 від 05.09.2018 року щодо укладення трудового договору з ОСОБА_4 з 03.09.2018 року, а з 30 по31.08.2018 року вона проходила у нього стажування.

Окрім того, законодавство України не передбачає стажування найманих працівників. Зокрема з 01.01.2013 року в Україні діє Закон України «Про зайнятість населення», статтею 29 якого передбачено проведення стажування для молоді. Для реалізації цієї статті КМУ затверджена постанова від 16.01.2013 р. № 20 «Про затвердження Порядку укладення договору про стажування студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів на підприємствах, в установах та організаціях і Типової форми договору про стажування студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів на підприємствах, в установах та організаціях». Студенти на виробничу практику до підприємств направляються безпосередньо від навчального закладу на підставі укладеного договору між таким підприємством і навчальним закладом.

Таким чином, враховуючи надані вищезгадані письмові пояснення, встановлено, що трудові відносини ОСОБА_4 із фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 належним чином були оформлені після проведеного відвідування посадовими особами Управління Держпраці у Хмельницькій області кіоска «Кава» № 399, який знаходиться за адресою: м.Хмельницький, вул. Проспект Миру 62, зупинка тролейбуса «Дім Друку». Трудовий договір у письмовій формі належним чином із вищевказаною особою як найманим працівником відповідно до вимог ч. 1, ч. З ст. 24 КЗпП України не укладений на час отримання пояснень від ОСОБА_4 31.08.2018р. Проте при зустрічі посадових осіб з ФОП ОСОБА_3 05.09.2018р. вже був укладений та надана копія трудового договору. До початку допуску працівника до роботи своєчасно не подано відповідного повідомлення до органів ДФС.

Підсумовуючи вищевикладене в його сукупності, суд дійшов висновку, що у даному спорі відповідачем належними та допустимими доказами доведена правомірність прийнятого рішення, тому підстави для задоволення позову відсутні.

У відповідності зі статтею 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір, водночас частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, оцінивши досліджені під час судового розгляду справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем доведена правомірність винесення оскаржуваної постанови від 25.09.2018 року №22/479 про накладення штрафу, а тому прийнята з урахуванням всіх обставин, а отже позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з відмовою в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, судові витрати не стягуються.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

в задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Управління Держпраці у Хмельницькій області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення штрафу від 25.09.2018 року №22/479 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 12 листопада 2018 року

Позивач:Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, 29001 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1)
Відповідач:Управління Держпраці у Хмельницькій області (вул. Кам'янецька, 74, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29013 , код ЄДРПОУ - 39793137)

Головуючий суддя ОСОБА_7