Справа № 1740/2279/18
Суддя: Махаринець Д.Є.
Дата ухвалення: 2018-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

02 жовтня 2018 року м. Рівне №1740/2279/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Махаринця Д.Є. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доДержавна служба України з безпеки на транспорті(Укртрансбезпека)
про визнання протиправним та скасування розрахунку плати за проїзд, -

В С Т А Н О В И В:

30 серпня 2018 року фізична особа ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) про визнання протиправним та скасування розрахунку.

В обґрунтування позову зазначив, що посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Волинській області 13.08.2018 року у пункті габаритно-вагового контролю а/д Н-22 "Устилуг-Луцьк-Рівне" 127 км проведено перевірку відносно додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажу автомобільним транспортним засобом марки DAF, модель XF 95430 реєстраційний номер НОМЕР_1, з напівпричепом марки Schwarzmuller, модель SPA-3E, реєстраційний номер НОМЕР_2.

За наслідками габаритно-вагового контролю посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Волинській області складено акт №0010893 від 13.08.2018 року про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, яким виявлено порушення передбачене ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» ч.1, абз.3, надання послуг з перевезення вантажів без оформлення необхідних документів, перелік яких визначений ст. 48 цього Закону, а саме відсутній дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними органами в разі перевезення вантажів з перевищенням вагових обмежень.

Також за результатами габаритно-вагового контролю було сформовано довідку №0003965 від 13.08.2018 року про результати здійснення габаритно-вагового контролю.

Крім цього, згідно вимог Постанови КМУ №879 від 27.06.2007 року «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» за результатами габаритно-вагового контролю було визначено позивачу суму у розмірі 993,84 євро згідно розрахунку №2 від 13.08.2018 року плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування згідно акту від 13.08.2018 року №0010893.

Вважає, що відповідачем порушено процедуру проведення габаритно-вагового контролю, порядок складання документів про результати контролю, тому оскаржуваний розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування підлягає скасуванню.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини, що склалися між позивачем та відповідачем, регулюються Законом України "Про дорожній рух", Законом України "Про автомобільні дороги", Законом України "Про автомобільний транспорт", Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, а також нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України.

Згідно статті 29 Закону України «Про дорожній рух» до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов'язковому технічному контролю, пройшов такий контроль. З метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема: державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування (стаття 6 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

Центральним органом виконавчої влади з питань безпеки на автомобільному транспорті, згідно Постанови Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 року «Про затвердження Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті», є Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека), яка здійснює свої повноваження безпосередньо, а також через утворені в установленому порядку територіальні органи.

В статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху (пункт 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30 (зі змінами)).

Пунктом 4 вказаних Правил визначено, що рух великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Згідно із пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (зі змінами), за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6м, за висотою від поверхні дороги - 4м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35м), за довжиною - 22м (для маршрутних транспортних засобів - 25м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -11т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2м.

Відповідно до п. 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №198 від 30.03.94р. перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об'єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.

Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року №879 «Про заходи збереження автомобільних доріг загального користування».

За визначеннями у пункті 2 цього Порядку, габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; повторне вимірювання і зважування - будь-яке наступне вимірювання транспортного засобу, що перебуває в межах одного стаціонарного або пересувного пункту габаритно-вагового контролю, з часу в'їзду такого транспортного засобу на територію пункту до виїзду з неї. Не є повторним вимірювання, яке проводиться через технічні перебої в роботі вимірювального і зважувального обладнання, що не суперечить вимогам затвердженої спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології методики; точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті.

Габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху (пункт 3 Порядку).

Таким чином, безпосереднє здійснення габаритно-вагового контролю покладено на Укртрансбезпеку, її територіальні органи спільно із відповідними підрозділами МВС, що убезпечують безпеку дорожнього руху.

Особливості габаритно-вагового контролю та вимоги до нього закріплені у пунктах 5-25 зазначеного Порядку.

Так, габаритно-ваговий контроль на стаціонарних пунктах включає документальний, попередній та/або точний контроль, на пересувних - документальний, точний контроль (пункт 6 Порядку).

За результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати (пункт 18 Порядку).

За результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних. Водії під час перебування в зоні стаціонарного або пересувного пункту габаритно-вагового контролю повинні виконувати законні вимоги посадових осіб та/або працівників Укртрансбезпеки, її територіальних органів та відповідного підрозділу МВС, що забезпечує безпеку дорожнього руху (пункт 20 Порядку).

Судом встановлено, що посадовими особами відповідача складено акт про перевищення транспортним засобом позивача нормативних вагових параметрів від 13.08.2018 року №0010893.

Пунктом 21 Порядку передбачено, що у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування. Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України. У разі наявності підозри щодо перевищення нормативних габаритно-вагових параметрів транспортного засобу, працівники пунктів габаритно-вагового контролю проводять його повторне зважування.

У разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних зважувальних пунктах порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (пункт 22 Порядку).

Власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб (пункт 23 Порядку).

В пункті 24 Порядку встановлено, що після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і внесення плати за проїзд такий засіб спрямовується для здійснення повторного габаритно-вагового контролю. Якщо під час здійснення повторного габаритно-вагового контролю фактів перевищення габаритно-вагових параметрів не виявлено, транспортний засіб може продовжити подальший рух.

Судом установлено, що транспортний засіб марки DAF, модель XF 95430 реєстраційний номер НОМЕР_1, з причепом марки Schwarzmuller, модель SPA-3E, реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував водій ОСОБА_2 рухався по маршруту: с.Коритниця, Волинська область с.Лісопіль (Рівненська область).

Після проходження габаритно-вагового контролю вказаний транспортний засіб згідно п.22 Порядку не затримувався, а після його проходження подальший рух транспортного засобу не заборонявся, що не спростовано відповідачем у справі.

Відповідно до п. 28 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 р. № 879, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Пунктом 30 Порядку № 879 передбачено, що плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою:

П = (Рзм + Рнв + Рг) х В,

де П - розмір плати за проїзд;

Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

В - відстань перевезення, кілометрів.

Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра.

Відповідно до п. 31-1 Порядку № 879 якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру:

до 10 відсотків - у подвійному розмірі;

на 10 - 40 відсотків - у потрійному розмірі;

більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі.

У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.

Перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Згідно п.41 Порядку габаритно-вагового контролю, дії або бездіяльність учасників відносин у сфері габаритно-вагового контролю можуть бути оскаржені в установленому порядку.

Як зазначено у розділі 1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 р. № 363, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 р. за № 128/2568 та у абзаці 18 ч. 1 ст. 1 Закону України № 2344-III «Про автомобільний транспорт», перевізником є фізична або юридична особа - суб'єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

Аналіз наведених норм говорить про те, що у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру плату за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу має вносити саме перевізник.

Судом встановлено, що посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Волинській області за наслідками габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки DAF, модель XF 95430 реєстраційний номер НОМЕР_1, з причепом марки Schwarzmuller, модель SPA-3E, реєстраційний номер НОМЕР_2 складено акт №0010893 від 13.08.2018 року про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, у якому вказано в якості субєкта, що перевіряється ОСОБА_1 (як фізичну особу) із зазначенням юридичної адреси субєкта.

Суд зазначає, що власником транспортного засобу марки DAF, модель XF 95430 реєстраційний номер НОМЕР_1 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХТ №347789 від 24.05.2017 року є ОСОБА_3. Власником напівпричепу марки Schwarzmuller, модель SPA-3E, реєстраційний номер НОМЕР_2 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХО №545549 від 02.09.2016 року є також ОСОБА_3.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_1 як фізична особа не є перевізником в розумінні Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 р. № 363 і ст. 1 Закону України № 2344-III «Про автомобільний транспорт» та не здійснює будь-які перевезення вантажів транспортним засобом марки DAF, модель XF 95430 реєстраційний номер НОМЕР_1.

Про це свідчить і товарно-транспортна накладна серії ВЛА №144963 від 13.08.2018 року, яка була надана водієм для посадових осіб управління Укртрансбезпеки у Волинській області для перевірки.

Також ОСОБА_1 як фізична особа не є користувачем або орендарем транспортного засобу марки DAF, модель XF 95430 реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричепу марки Schwarzmuller, модель SPA-3E, реєстраційний номер НОМЕР_2, власником яких є фізична особа ОСОБА_3, що також не спростовано відповідачем у справі. Під час перевірки не було надано доказів того, що транспортний засіб марки DAF, модель XF 95430 реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричіп марки Schwarzmuller, модель SPA-3E, реєстраційний номер НОМЕР_2, відчужувався чи передавався в користування (оренду) для ОСОБА_1. Таких доказів не було надано й суду. В даному випадку лише правочин про відчуження або передачу у користування (найм) транспортного засобу може бути належним доказом вибуття його із законного володіння. Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду України, яка відображена в його постанові від 16 грудня 2015 року у справі №6-688цс15.

В дослідженій судом товарно-транспортній накладній серії ВЛА №144963 від 13.08.2018 року як перевізник зазначений Фізична особа-підприємець ОСОБА_1.

Статус фізичної особи - підприємця - це юридичний статус, який засвідчує право особи на заняття підприємницькою діяльністю, а саме: самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Саме у господарських відносинах фізичні особи - підприємці приймають участь перш за все як підприємці, а не як фізичні особи, та лише на підставі їх реєстрації і внесення відомостей про них до Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Статтею 51 ЦК України передбачено, що до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно - правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність

юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Виходячи з аналізу вищенаведених нормативно-правових актів фізичну особу не слід ототожнювати з фізичною особою підприємцем, якщо навіть це одна і та ж особа, оскільки вони мають різний правовий статус.

При цьому, суд зазначає, що ФОП ОСОБА_1 також не є користувачем чи орендарем вищевказаного транспортного засобу і такі договори з власником не укладені, про що також вказано і в позовній заяві.

Відтак, суд приходить до висновку, що посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Волинській області в акті №0010893 від 13.08.2018 року про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів невірно було визначено субєкта, що перевіряється і як наслідок відповідальність за плату за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування в розмірі 993,84 євро згідно оскаржуваного розрахунку покладено на особу, яка не може бути за це відповідальною, оскільки не є перевізником.

Враховуючи наведене, суд також прийшов до висновку про те, що працівниками управління Укртрансбезпеки у Волинській області протиправно здійснено розрахунки плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 13.08.2018 року відносно ОСОБА_1, який не здійснював перевезень вантажу та у відповідності до вимог Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 р. №879 не має нести відповідальності за перенавантаження автомобіля, що пересувається дорогами загального користування.

ОСОБА_1 як фізична особа не може нести відповідальність за дії іншої юридичної особи в силу ст. 61 Конституції України, яка передбачає індивідуальну відповідальність юридичної особи.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати розрахунок №2 від 13.08.2018 року плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування згідно акту від 13.08.2018 №0010893 на суму 993,84 євро.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (03135, м.Київ, проспект Перемоги, 14, ) на користь ОСОБА_1 (35016, Рівненська область, Костопільський район, с.Тростянець, вул. Першотравнева, буд, 27, РНОКПП НОМЕР_3) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Махаринець Д.Є.