Справа № 808/544/17
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2018-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

08 листопада 2018 року

Київ

справа №808/544/17

адміністративне провадження №К/9901/52366/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А., суддів - Ханової Р.Ф., Олендера І.Я.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 11.05.2017 (суддя - Прасов О.О.)

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31.10.2017 (судді - Сафронова С.В., Чепурнов Д.В., Мельник В.В.)

у справі № 808/544/17

за позовом Публічного акціонерного товариства «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» в особі відокремленого підрозділу «ЗАПОРІЗЬКА ТЕПЛОВА ЕЛЕКТРИЧНА СТАНЦІЯ»

до Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС

про скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року Публічне акціонерне товариство «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» в особі відокремленого підрозділу «ЗАПОРІЗЬКА ТЕПЛОВА ЕЛЕКТРИЧНА СТАНЦІЯ» (далі - Товариство) звернулося до суду з позовом до Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС (далі - ДФС) про скасування рішень про застосування штрафних санкцій та нарахування пені та зобов'язання відповідача вчинити дії щодо зарахування платежів згідно з платіжними дорученнями в рахунок сплати відокремленим підрозділом "ЗАПОРІЗЬКА ТЕПЛОВА ЕЛЕКТРИЧНА СТАНЦІЯ" (далі - Відокремлений підрозділ) єдиного внеску відповідно до призначення платежу.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що сплату єдиного внеску за Відокремлений підрозділ своєчасно та у повному обсязі здійснює Товариство.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 11.05.2017, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31.10.2017, позов задоволено:

- визнано протиправними та скасовано рішення від 04.01.2017 № та № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

- зобов'язано зарахувати платежі Товариства згідно з платіжними дорученнями в рахунок сплати Відокремленим підрозділом єдиного внеску відповідно до призначення платежу за вересень, жовтень 2016 року.

- присуджено на користь позивача судові витрати у сумі 18 186,28 грн.

Не погодившись із судовими рішеннями, ДФС звернулась з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просила їх скасувати та відмовити в задоволенні позову. При цьому скаржник зазначив, що суди дійшли помилкового висновку про обґрунтованість позовних вимог, невірно оцінивши залучені до справи докази та матеріали справи.

Позивач не скористався своїм правом подати відзив на касаційну скаргу, що не перешкоджає розгляду справи.

Касаційний розгляд справи проведено в попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Положення про Відокремлений підрозділ «ЗАПОРІЗЬКА ТЕПЛОВА ЕЛЕКТРИЧНА СТАНЦІЯ» вбачається, що осатаній не є юридичною особою; діє від імені Товариства в межах повноважень, наданих цим Положенням; має окремий незакінчений баланс, що є частиною самостійного балансу Товариства, поточні рахунки в установах банку, печатку, штампи зі своїм найменуванням.

Рішеннями від 04.01.2017 ДФС застосовано до Відокремленого підрозділу штрафні санкції та нараховано пеню за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за періоди з 21.10.2016 до 22.11.2016 та з 22.11.2016 по 22.12.2016.

Свої дії щодо прийняття оскаржуваних рішень ДФС мотивує тим, що в порушення вимог встановлених Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-VI) Відокремленим підрозділом не сплачено у передбаченому цим Законом порядку єдиного внеску.

Обов'язок платника єдиного внеску своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок встановлено частиною другою статті 6 Закону № 2464-VI.

Порядок обчислення та строки сплати єдиного внеску передбачені статтею 9 Закону № 2464-VІ, відповідно до частини п'ятої якої сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування.

Частиною сьомою статті 9 Закону № 2464-V також обумовлено, що єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Відповідно до статті 10 Закону № 2464-V днем сплати єдиного внеску вважається, зокрема, день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Матеріалами справи встановлено, що єдиний внесок від імені Відокремленого підрозділу було внесено у строки та в розмірі, передбачені положеннями Закону №2464-V Товариством і вказані обставини не заперечуються відповідачем.

Здійснивши системний аналіз залучених до справи доказів та правильно застосувавши під час розгляду справи норми матеріального та процесуального права, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку щодо обґрунтованості заявленого адміністративного позову, оскільки внесення Товариством єдиного внеску за свій структурний підрозділ, який не має статусу юридичної особи, не суперечить положенням Закону № 2464-V.

Крім того, судами обґрунтовано враховано, що в порушення приписів частини другої статті 71 КАС України (в редакції, що діяла до 15.12.2017) відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами того, що суми єдиного внеску, які надходили на відповідний рахунок органу доходів і зборів з поточного рахунку, який не належить у відповідності до Положення про Відокремлений підрозділ «ЗАПОРІЗЬКА ТЕПЛОВА ЕЛЕКТРИЧНА СТАНЦІЯ» цьому структурному підрозділу Товариства.

Верховним Судом вже висловлювалась правова позиція в аналогічних правовідносинах, що склались у зв'язку із внесенням Товариством єдиного внеску від імені Відокремленого підрозділу.

Так, у постанові Верховного Суду 21 лютого 2018 року у справі №808/1092/17 щодо сплати Товариством єдиного внеску за Відокремлений підрозділ за період грудень 2016 року - січень 2017 року зазначено, що:

«Верховний Суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для накладення на відокремлений підрозділ позивача відповідних санкцій.

Даний висновок ґрунтується на тому, що належні до сплати суми єдиного внеску внесені позивачем за відокремлений підрозділ вчасно, що не є порушенням вимог Закону № 2464-VI. Доказами наведеного є наявні в матеріалах справи платіжні доручення про зарахування сум єдиного внеску на казначейський рахунок.

При цьому, у Суду відсутні будь-які сумніви у законності рішень судів, які оскаржуються відповідачем у суді касаційної інстанції, оскільки ним не зазначено у своїй касаційній скарзі належних доводів, що свідчили б про зворотне. Відповідач не надав допустимих доказів, які б стверджували про законність прийнятих ним рішень, якими застосовано до позивача штрафні санкції та пеня за несвоєчасне перерахування єдиного внеску до бюджету країни.

Звідси також Суд вважає за необхідне зауважити, що основна мета діяльності відповідача в частині адміністрування єдиного внеску є контроль по його надходженню на відповідні розрахункові рахунки бюджету країни. Подібними висновками обґрунтована постанова Верховного Суду України від 16.06.2015, справа №21-377а15.

Матеріалами справи дана обставина встановлена, а тому занепокоєння відповідача по ненадходженню від відокремленого підрозділу позивача сум єдиного внеску до бюджету країни, сплаченого за нього його основним підприємством, є необґрунтованими, а прийняті рішення - незаконні.

Підсумовуючи наведене, суд касаційної інстанції визнає, що суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.»

З огляду на викладене та враховуючи обставини справи, колегія суддів Касаційного адміністративного суду дійшла висновку, що мета справляння єдиного внеску, яка полягає у забезпеченні страхових виплат за поточними видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, позивачем досягнута шляхом сплати внеску через рахунок, відкритий на Відокремлений підрозділ, кошти на якому є майном Товариства як юридичної особи.

Відтак, касаційна скарга ДФС не спростовує правильність доводів, якими мотивовані судові рішення, ґрунтується на неправильному тлумаченні норм права, що регламентують спірні правовідносини та не дає підстав вважати висновки судів першої та апеляційної інстанцій помилковими, а застосування судами норм матеріального та процесуального права - неправильним.

Відповідно до частини третьою статті 343 КАС України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 343, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС залишити без задоволення, постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 11.05.2017 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31.10.2017 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.А. Гончарова

Судді І.Я. Олендер

Р.Ф. Ханова