Справа № 0940/1816/18
Суддя: Лучко О.О.
Дата ухвалення: 2018-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2018 р. справа № 0940/1816/18

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Лучко О.О.,

за участю секретаря Королевич О.В.,

за участю:

представника позивача: Липчук В.І.,

відповідача: на з"явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, про стягнення заборгованості в розмірі 19917,98 грн., -

ВСТАНОВИВ:

04.10.2018 Головне управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області звернулося до суду з адміністративним позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в розмірі 19917,98 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за відповідачем станом на день подання адміністративного позову рахується податковий борг в розмірі 19917,98 грн., який виник в результаті несплати самостійно задекларованих податкових зобов'язань по податку з доходів фізичних осіб за 2015, 2016 та 2017 роки в розмірі 9917,98 грн. та фінансових санкцій за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів в розмірі 10000 грн. Заборгованість станом на день розгляду справи боржником не сплачена. На підставі наведеного позивач просив позов задовольнити повністю та стягнути дану заборгованість.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.10.2018 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч.4 ст.159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Згідно із ч.6 ст.162, ч.2 ст.175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позові, та просив позов задовольнити.

В судове засідання, призначене на 08.11.2018 відповідач не з'явився, на адресу суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності та про визнання позову.

Розглянувши відповідно до вимог ст.ст.260-262 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження, заслухавши представника позивача, дослідивши подані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на податковому обліку як платник податків.

09.02.2016, 07.02.2017, 08.02.2018 ОСОБА_2 подав до Тисменицької ОДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківської області (Городенківське відділення) податкові декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік, 2016 рік та 2017 рік відповідно, в яких самостійно задекларував грошові зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб та військового збору (а.с.9-14).

Так, відповідач самостійно визначив та не сплатив в повному обсязі податкові зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб за вказані періоди у розмірі 9623,52 грн. та нараховану пеню в розмірі 294,46 грн. В результаті несплати самостійно визначених грошових зобов'язань у відповідача виник податковий борг по податку на доходи фізичних осіб за вказані періоди у загальному розмірі 9917,98 грн.

Вказане підтверджується зворотнім боком облікової картки ОСОБА_2 (а.с.24-26) та довідкою про борг за платежами від 21.02.2018 (а.с.23).

Крім того, за результатами проведеної 10.11.2017 фактичної перевірки господарської одиниці - магазину «Наталі» суб'єкта господарської діяльності ФОП ОСОБА_2 позивач встановив порушення відповідачем вимог законодавства щодо роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої. За вказане порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України №957 від 31.08.2008 року до відповідача застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 10000 грн. на підставі рішення про застосування фінансових санкцій № від 20.11.2017, винесеного відповідачем.

Вказане рішення відповідачем не оскаржувалось.

Таким чином, за відповідачем рахується податковий борг в загальному розмірі 19917,98 грн., який виник в результаті несплати самостійно задекларованих податкових зобов'язань по податку з доходів фізичних осіб за 2015, 2016 та 2017 роки в розмірі 9917,98 грн. та фінансових санкцій за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів в розмірі 10000 грн.

24.04.2017 ГУ ДФС в Івано-Франківської області виставила ОСОБА_2 податкову вимогу про сплату податкового боргу за №293-17, яка відповідачем отримана особисто (а.с.22).

Несплата відповідачем вказаного податкового боргу слугувала підставою для звернення податкового органу з даним позовом до суду.

При вирішенні даного спору суд виходив з наступного нормативного правового регулювання.

Згідно із ч.1 ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 14.1.156. п.14.1. ст.14 ПК України визначено, що податкове зобов'язання - це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно із п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковим боргом визнається сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

В п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України визначено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк (п.38.1 ст.38 ПК України).

Згідно із п.46.1. ст.46 ПК України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є (п.49.1, п.49.2 ст.49 ПК України).

Відповідно до пп.162.1.1 п.162.1 ст.162 ПК України платниками податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно із пп.163.1.2 п.163.1 ст.163 ПК України об'єктом оподаткування резидента є доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Пунктом 36.1 ст.36 ПК України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно п.54.1 ст.54 ПК України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п.56.11 ст.56 ПК України не підлягає оскарженню податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Згідно із ст.31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов'язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою. Строк сплати податку та збору обчислюється роками, кварталами, місяцями, декадами, тижнями, днями або вказівкою на подію, що повинна настати або відбутися. Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо.

Пунктом 179.7 ст.179 розділу IV "Податок на доходи фізичних осіб" ПК України передбачено, що фізична особа зобов'язана самостійно до 01 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

Відповідно до п.176.1 ст.176 ПК України одним із обов'язків платника податків є обов'язок своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов'язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих органом державної податкової служби, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що 09.02.2016, 07.02.2017, 08.02.2018 ОСОБА_2 подав до Тисменицької ОДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківської області (Городенківське відділення) податкові декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік, 2016 рік та 2017 рік відповідно, в яких самостійно задекларував грошові зобов'язання із податку на доходи фізичних осіб та військового збору (а.с.9-14).

Таким чином, відповідач самостійно визначив та не сплатив в повному обсязі грошові зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб у розмірі 9623,52 грн. та 294,46 грн. пені, нарахованої за несвоєчасну сплату податкових зобов'язань по податку на доходи фізичних осіб.

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п.59.1 ст.59 ПК України).

Як встановлено судом, позивачем на виконання вимог п.59.1 ст.59 ПК України надіслано відповідачу податкову вимогу форми "Ф" від 24.04.2017 за №293-17, яку відповідач залишив без реагування, а податковий борг за нею, на момент виникнення вищевказаних податкових зобов'язань, не сплатив (а.с. 10).

Таким чином, самостійно визначені відповідачем суми податкових зобов`язань у податкових деклараціях про майновий стан і доходи за 2015, 2016 та 2017 роки в розмірі 9917,98 грн. є узгодженими та підлягають обов`язковій сплаті. Відтак, податковий борг у вказаному розмірі підлягає стягненню з відповідача.

Стосовно стягнення податкового боргу в частині фінансових санкцій в розмірі 10000 грн., суд зазначає наступне.

10.11.2017 посадовими особами Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківської області проведено фактичну перевірку з питань дотримання суб'єктом господарювання вимог законодавства під час провадження діяльності, пов'язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій господарської одиниці - магазину «Наталі» (за адресою Городенківський район, село Виноград, вул..Миру,83) суб'єкта господарської діяльності ФОП ОСОБА_2

При здійсненні перевірки, серед іншого, позивач виявив порушення відповідачем вимог законодавства щодо роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої, в частині реалізації пляшки коньяку "Грінвіч 3 зірки" 40% ємкістю 0,25 л за ціною 52 грн., хоча ціна за вищевказаний товар згідно Постанови КМУ №957 від 30.10.2008 становить 59,73 грн., а також пляшки горілки «Срібні Карпати» 40% ємкістю 0,7 л за ціною 105 грн. та пляшки горілки «Хортиця» 40% ємкістю 0,5 л за ціною 70 грн., хоча ціни за вищевказані товари згідно Постанови КМУ №957 від 30.10.2008 становлять 111,37 грн. та 79,55 грн. відповідно (а.с. 15-16).

За вказане порушення позивач на підставі винесеного згідно з абзацом 13 частини 2 статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" рішення про застосування фінансових санкцій № від 20.11.2017 застосував до відповідача фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 10000 грн. (а.с. 19).

Як вбачається з матеріалів справи, згідно контрольної стрічки РРО за 09.09.2017 та 10.09.2017 відповідачем реалізовано пляшку горілки «Срібні Карпати» 40% ємкістю 0,7 л за ціною 105 грн., пляшку коньяку "Грінвіч 3 зірки" 40% ємкістю 0,25 л за ціною 52 грн., пляшку горілки «Хортиця» 40% ємкістю 0,5 л за ціною 70 грн. за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої, оскільки ціна за вищевказані товари згідно Постанови КМУ №957 від 30.10.2008 повинна становити 111,37 грн., 59,73 грн. та 79,55 грн. відповідно.

Крім того, суд враховує, що акт перевірки підписаний від суб'єкта господарювання продавцем ОСОБА_3 без зауважень (а.с.15-16), рішення про застосування фінансових санкцій відповідачем не оскаржувалось. З поданої суду в електронній формі заяви відповідача від 07.11.2018 вбачається, що він визнає позов.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" №265 від 06.07.1995.

Відповідно до статті 1 вказаного Закону роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування.

За приписами статті 18 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" Кабінету Міністрів України надано право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої.

Постановою Кабінету Міністрів України №957 від 30.10.2008 "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв" (в редакції, чинній на момент проведення перевірки) установлено розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв.

Згідно з додатком до вказаної постанови мінімальну роздрібну ціну реалізації за 1 літр 100-відсоткового спирту коньяку (бренді) три зірочки встановлено в розмірі 597,30 грн., а горілки та лікеро-горілчаних виробів - у розмірі 397,76 грн.

При цьому, відповідно до примітки до додатку постанови Кабінету Міністрів України №957 від 30.10.2008 вбачається, що мінімальні оптово-відпускні і роздрібні ціни під час реалізації (продажу) коньяку (бренді) три зірочки та горілки в тарі різної місткості визначаються як: добуток відповідних затверджених мінімальних цін, міцності за об'ємом (у відсотках) і місткості тари (у літрах), поділений на 100 відсотків.

Суд констатує вірне визначення позивачем вартості пляшки коньяку "Грінвіч 3 зірки" 40% ємкістю 0,25 л за ціною 59,73 грн. (597,30 грн. мінімальної ціни на такий вид алкоголю х 40 %міцності за об'ємом х 0,25 місткості тари у літрах / 100 = 59,73 грн.), пляшки горілки «Срібні Карпати» 40% ємкістю 0,7 л за ціною 111,37 грн. (397,76 грн. мінімальної ціни на такий вид алкоголю х 40 %міцності за об'ємом х 0,7 місткості тари у літрах / 100 = 111,37 грн.) та пляшки горілки «Хортиця» 40% ємкістю 0,5 л за ціною 79,55 грн. (397,76 грн. мінімальної ціни на такий вид алкоголю х 40 %міцності за об'ємом х 0,5 місткості тари у літрах / 100 =79,55 грн.) .

Відповідальність за оптову або роздрібну торгівлю коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої, та за роздрібну торгівлю тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, збільшеними на суми акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів, передбачена статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Абзацом 13 частини 2 статті 17 Закону передбачено застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу до суб'єктів господарювання у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10 000 гривень.

Відповідно частини 4 статті 17 даного Закону рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції визначеної законами України.

Згідно частини 5 статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" у разі невиконання суб'єктом господарювання рішення органів, зазначених у частині третій цієї статті, сума штрафу стягується на підставі рішення суду.

А тому, рішенням Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області від 20.11.2017 за № до відповідача правомірно застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 10000 грн. (а.с.18).

Як встановлено судом, позивачем на виконання вимог п.59.1 ст.59 ПК України надіслано відповідачу податкову вимогу форми "Ф" від 24.04.2017 за №293-17, яку відповідач залишив без реагування, а податковий борг за нею не сплатив (а.с. 10).

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається) (п.59.5 ст.59 ПК України).

Оскільки податковий борг відповідачем не був сплачений, а його сума змінилась, нова податкова вимога відповідачу не виставлялась.

Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості, що є предметом стягнення або спростування її наявності, відповідач суду не надав.

Крім того, відповідно до ст.189 КАС України суд враховує заяву відповідача про визнання позову та зазначає про її прийняття судом, оскільки вказане не суперечить закону та не порушує чиї-небудь права, свободи та інтереси.

Відповідно до п.95.1 ст.95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (п.95.21 ст.95 ПК України).

Згідно із п.95.3 ст.95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до п.95.4. ст.95 ПК України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 податкового боргу в розмірі 19917,98 грн., який виник в результаті несплати самостійно задекларованих податкових зобов'язань по податку з доходів фізичних осіб за 2015, 2016 та 2017 роки в розмірі 9917,98 грн. та фінансових санкцій за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів в розмірі 10000 грн., є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Згідно із ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.139 КАС Українии при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Такі витрати позивачем понесені не були, а тому відсутні підстави для їх стягнення з відповідача.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 2, 6-14, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 податковий борг в розмірі 19917,90 грн. (дев"ятнадцять тисяч дев"ятсот сімнадцят гривень дев"яносто вісім копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Головне управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (, 76018, м.Івано-Франківськ, вул.Незалежності,20)

ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, 78153, АДРЕСА_1)

Суддя Лучко О.О.

Рішення складене в повному обсязі 13 листопада 2018 р.