Справа № 260/1107/18
Суддя: Шешеня О.М.
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову

13 листопада 2018 рокум. Ужгород№ 260/1107/18

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Шешеня О.М., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання про вжиття заходів забезпечення позову в адміністративній справі за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Держпраці у Закарпатській області (далі відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови від 16.08.2018 року за № ЗК334/216/АВ/П/ПТ/-ТД-ФС-154 про накладення штрафу в розмірі 111690,00 грн.

В подальшому, позивач звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з клопотанням про забезпечення адміністративного позову, яким просить суд:

зупинити стягнення (виконання) на підставі постанови Управління Держпраці у Закарпатській області про накладення штрафу від 16.08.2018 року № ЗК334/216/АВ/П/ПТ-ТД-ФС-154 до набрання законної сили судовим рішенням в даній адміністративній справі.

зупинити дію індивідуального акту: постанови Управління Держпраці у Закарпатській області про накладення штрафу від 16.08.2018 року № ЗК334/216/АВ/П/ПТ-ТД-ФС-154.

Клопотання мотивовано тим, що позивачем оскаржується постанова про накладення штрафу і в даний час існує реальна можливість початку державним виконавцем примусового виконання постанови відповідача, оскарження якої, згідно з чинним законодавством, не зупиняє її виконання. Оскільки може бути винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови, наведене свідчить про наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі.

Оскільки правомірність (неправомірність) прийняття оскаржуваної постанови буде встановлена лише судовим рішенням, прийнятим за результатами розгляду цієї справи, стверджувати на даний час про це неможливо, тому у разі встановлення протиправності оскаржуваної постанови і задоволення позовних вимог позивача про її скасування, позивачу доведеться докласти значних зусиль і витрат, щоб відновити свої права та повернути своє майно (кошти), на яке може бути звернено стягнення у разі примусового виконання цієї постанови.

При цьому, до клопотання про забезпечення позову позивач додав постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання оскаржуваної позивачем постанови від 16.08.2018 року за № ЗК334/216/АВ/П/ПТ/-ТД-ФС-154 про накладення штрафу в розмірі 111690,00 грн.

Дослідивши клопотання про забезпечення адміністративного позову та додані до нього матеріали, суд приходить висновку, що клопотання про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Таким чином, законодавством встановлено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

При розгляді та вирішенні клопотання про забезпечення позову суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв'язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання судового рішення.

Тобто, прийняття такого рішення доцільне та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи призвести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача у разі задоволення позову.

Cтаття 151 КАС України визначає виключний перелік видів забезпечення позову, а саме:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Статтею 153 КАС визначено, що заява про забезпечення позову подається:

1) до подання позовної заяви до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

2) одночасно з предявленням позову до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

3) після відкриття провадження у справі до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень вбачається, що застосування заходів забезпечення позову можливе лише у випадку існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень. При цьому небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача має бути очевидною.

Суть поданого позивачем клопотання про забезпечення позову зводиться до того, що у випадку не вжиття судом заходів забезпечення позову, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі та набрання ним законної сили, для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, Постановою Управління Держпраці у Закарпатській області від 16.08.2018 року за № ЗК334/216/АВ/П/ПТ/-ТД-ФС-154 на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України на позивача накладено штраф у розмірі 111690,00 грн. та надано строк протягом одного місяця для виконання постанови та сплати штрафу у добровільному порядку.

Вказана постанова позивачем не виконана та оскаржена до суду, оскільки позивач вважає її протиправною.

Натомість, головним державним виконавцем Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_2 постановою про відкриття виконавчого провадження від 23.10.2018р., було відкрито виконавче провадження на підставі заяви відповідача про примусове виконання постанови Управління Держпраці у Закарпатській області № ЗК334/216/АВ/П/ПТ/-ТД-ФС-154 від 16.08.2018р.

Згідно із п. 7 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження»).

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013р. № 509 «Про затвердження Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення» (далі Порядок) визначено механізм накладення на субєктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення». Відповідно до пункту 11 вказаного Порядку не сплачені в добровільному порядку штрафи стягуються органами державної виконавчої служби (щодо штрафів, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України).

Наведене дає підстави дійти висновку, що у зв'язку з невиконанням оскаржуваної постанови, таку було звернено до примусового виконання до відповідного органу державної виконавчої служби, що у свою чергу, може призвести до стягнення суми штрафу у розмірі 111690,00 грн. у примусовому порядку до вирішення питання правомірності постанови Управління Держпраці у Закарпатській області № ЗК334/216/АВ/П/ПТ/-ТД-ФС-154 від 16.08.2018 року.

Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб. Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб (у даному випадку виконавчої служби) з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя у разі задоволення вимог позивача (заявника).

Окрім цього, Верховний Суд у постанові від 12.06.2018 року у справі № 826/14722/17 вказав, що забезпечення позову є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявності об'єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі (постанова Верховного Суду від 19.06.2018р. у справі № 826/9263/17).

Оскільки, позивач на даний час оскаржує постанову № ЗК334/216/АВ/П/ПТ/-ТД-ФС-154 від 16.08.2018р. про накладення штрафу у розмірі 111690,00 грн., суд вважає, що на даний час існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, до ухвалення рішення у справі, а для відновлення його прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а саме: повернути своє майно (кошти), на яке може бути звернуто стягнення у разі примусового виконання цієї постанови.

Натомість, зупинення дії постанови управління Держпраці у Закарпатській області від 16.08.2018 року за № ЗК334/216/АВ/П/ПТ/-ТД-ФС-154, яка є предметом оскарження у адміністративному позові, за своїм характером вирішить даний спір по суті, оскільки таким чином буде відновлено становище осіб, а саме до моменту вирішення спору по суті, суд позбавить відповідача можливості здійснювати свої владні, управлінські функції відповідно до чинного законодавства та Конституції України, що на думку суду в даному конкретному випадку є неприпустимим та не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Тому, забезпечення позову в такий спосіб суд вважає неможливим.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України: завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що на стадії розгляду клоптання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову ним не дається правова оцінка законності та правомірності прийняття оскаржуваного рішення. Натомість, вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

З огляду на викладене, беручи до уваги вищезазначені обставини, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання про забезпечення позову.

На підставі вищенаведеного та керуючись статями 150-151, 154, 243, 248 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

1.Клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову в адміністративній справі № 260/1107/18 за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити частково.

2.Забезпечити адміністративний позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа постанови № ЗК334/216/АВ/П/ПТ/-ТД-ФС-154 від 16.08.2018 року, винесеної Управління Держпраці у Закарпатській області (88018, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Минайська, буд. 16, ), відповідно до якої на Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (89421, Закарпатська обл., Ужгородський район, с. Сторожниця, вул. Л. Цвітна, буд. 15, РНОКПП НОМЕР_1) накладено штраф у розмірі 111690,00 (сто одинадцять тисяч шістсот девяносто гривень) грн. на підставі абзацу 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України до набрання законної сили рішенням у даній справі.

3.В решті вимог клопотання про забезпечення позову відмовити.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається у відповідності до вимог п. 15.5 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України (у редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017р.).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення за формою і змістом, передбаченими ст. 296 КАС України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, а у разі, якщо ухвалу було оскаржено та не скасовано судом апеляційної інстанції, така ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення судом апеляційної інстанції.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя ОСОБА_3