Справа № 826/14110/16
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2018-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2018 року м. Київ №826/14110/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А., розглянув-ши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОРТ Медіа" до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 06.06.2016 №, №,

в с т а н о в и в:

У вересні 2016р. представник позивача - генеральний директор ТОВ "ОРТ Медіа" Кейно Д.І. звернувся до суду з позовом до ГУ ДФС у м. Києві, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 06.06.2016 № та №.

Позов обґрунтовано неправомірністю спірного грошового нарахування з огляду на помилковість висновків перевірки та відсутність зазначених в акті перевірки порушень податкового законодавства щодо формування позивачем витрат і податкового кредиту по взаємовідносинам з ТОВ "ФРГ ЛТД", які підтверджені необхідними документами.

Представник позивача вважає необґрунтованим висновок відповідача щодо безтовар-ності господарських операцій, оскільки відповідних фактів перевіркою не встановлено. Покази свідка ОСОБА_1, на протокол допиту якого зроблено посилання в акті пере-вірки, не підтверджені іншими доказами (показами свідка, висновками експертизи, вироком суду), а посилання в акті на ненадання позивачем документів до перевірки є безпідставним, оскільки, крім наданих позивачем до перевірки документів, інших документів відповідачем не запитувалося, акт про відмову в їх наданні не складався.

У доповненнях до позовної заяви представник позивача зазначив, що придбання послуг здійснювалося з метою подальшого їх використання при наданні позивачем рекламних послуг своїм замовникам (ТОВ "Кревель Мойзельбах", ТОВ "ФЕЙХУА", ТОВ "ЮТСТАР", ТОВ "ГЛОБУС БАНК").

На підтвердження обґрунтованості своїх вимог представник позивача додав до позов-ної заяви і доповнень до неї засвідчені ним копії господарських договорів з ТОВ "ФРГ ЛТД", складені на їх виконання акти наданих послуг і податкові накладні; платіжні і банківські документи про перерахування позивачем коштів ТОВ "ФРГ ЛТД" в оплату отриманих пос-луг; ефірні довідки, звіти, акти приймання-передачі рекламних матеріалів між позивачем і ТОВ "ФРГ ЛТД", дані з веб-сайтів щодо розміщення реклами; аудіоролики і постер, які пере-давалися ТОВ "ФРГ ЛТД"; реєстраційні дані про ТОВ "ФРГ ЛТД", лист ТОВ "ФРГ ЛТД" про можливість виконання послуг; господарські договори із замовниками позивача тощо.

Представник відповідача Шендрик С.В. подав 07.11.2016 письмові заперечення проти позову, в яких просить відмовити в його задоволенні з підстав правомірності оскаржуваних рішень. Представник відповідача вважає, що позивач не мав права включати суми витрат по взаємовідносинах з ТОВ "ФРГ ЛТД" до складу витрат, що враховуються при визначені об'єкта оподаткування та податкового кредиту, з огляду на те, що документи ТОВ "ФРГ ЛТД" підписані ОСОБА_1, який надав показання щодо непричетності до фінансово-господарської діяльності цього Товариства. Крім цього, представник відповідача зазначив, що позивачем не надано для перевірки звіти у яких би конкретизувались, які саме послуги надано, а також додатки до договорів зі списками веб-сайтів (радіостанцій) на яких розміщувалась реклама, а відтак не доведено факт отримання рекламних послуг від контрагента - ТОВ "ФРГ ЛТД".

На підтвердження правомірності оскаржуваних рішень представник відповідача додав до заперечень засвідчені ним фотокопії: направлення на перевірку від 04.05.2016 №286/26-15-14-07-02, оскаржуваних податкових повідомлень-рішень; протоколу допиту свідка від 26.06.2015 у кримінальному провадженні №0000259 від 10.04.2014; відомості з АІС "Податковий блок" щодо реєстраційних даних ТОВ "ФРГ ЛТД" та щодо поданої останнім у грудні 2014р. податкової звітності.

Ухвалою (протокольною) від 07.11.2016 суд задовольнив клопотання представника відповідача про виклик свідка ОСОБА_1

До судового засідання 15.12.2016 свідок не прибув, поштове відправлення повернулося без вручення адресату з незалежних від суду причин.

У зв'язку із припиненням повноважень судді, в провадженні якого перебувала дана справа і не була ним розглянута, та згідно з протоколом повторного автоматичного розподілу дана справа передана на розгляд судді Костенку Д.А. Згідно з ч. 2 ст. 26 КАС України (у редакції до 15.12.2017) судовий розгляд справи розпочався спочатку.

Ухвалою (протокольною) від 18.01.2018 суд повторно задовольнив клопотання представника відповідача про виклик свідка ОСОБА_1

До судових засідань, які відбулися 20.02.2018 і 17.04.2018 свідок не прибув, поштові відправлення повернулися без вручення адресату з незалежних від суду причин.

За цих обставин і за згодою представників сторін (представник відповідача не наполягав на черговому виклику свідка), суд розпочав розгляд справи по суті у судовому засіданні 17.04.2018.

Під час розгляду справи представник позивача Кейно Д.І. підтримав позов з наведених у позовній заяві і доповненнях до неї підстав.

Представник відповідача Перепелюк О.В. не визнав позов з підстав, наведених у письмових запереченнях.

На стадії дослідження доказів суд ухвалив перерву в судовому засіданні до 27.04.2018 для надання представником позивача оригіналів поданих до суду документів, а представ-ником відповідача - оригіналу або належно засвідченої копії протоколу допиту свідка від 26.06.2015 та дозволу слідчого на використання відомостей кримінального провадження.

До судового засідання 28.04.2018 прибули представники позивача Кейно Д.І., Борисов М.П., які надали суду оригінали письмових документів.

Представник відповідача до судового засідання не прибув; всупереч ч. 2 ст. 131 КАС України поважних причин неприбуття суду не повідомив; запитуваних судом матеріалів - не надав.

Від представників позивача надійшло клопотання про продовження розгляду у письмовому провадженні, у зв'язку з чим суд продовжив розгляд справи у письмовому провадженні.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з пи-тань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських операцій з ТОВ "ФРГ ЛТД" за період з 01.12.2014 по 31.12.2014, про результати якої відповідачем складено акт №84/26-15-14-07-02-10/36477269 від 18.05.2016.

Як зазначено в акті, перевірка проведена на підставі наказу від 29.04.2016 №2705 та пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України і направлення на перевірку від 04.05.2016 №286/26-15-14-07-02. Правомірність проведення перевірки позивачем не заперечується.

В акті зазначено про порушення позивачем:

- пп.пп. 14.1.27, 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п. 137.1 ст. 137, п.п. 138.2, 138.4 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 185.1 ст. 185 ПК України внаслідок чого занижено податок на прибуток (далі - ПП) за 2014р. на загальну суму 173703 грн.;

- п.п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України внаслідок чого занижено податок на додану вартість (ПДВ) за грудень 2014р. на загальну суму 193003 грн.

На підставі даного акта відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення від 06.06.2016:

№, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з ПДВ на 289505 грн. (у т.ч.: 193003 грн. - податкове зобов'язання, 96502 грн. - штрафні санкції);

№, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з ПП на 260555 грн. (у т.ч.: 173703 грн. - податкове зобов'язання, 86852 грн. - штрафні санкції).

Спірні правовідносини виникли у сфері справляння податків і зборів та стосуються правомірності податкових повідомлень-рішень про нарахування грошових зобов'язань з ПП і ПДВ у зв'язку з формування валових витрат і податкового кредиту по взаємовідносинам з ТОВ "ФРГ ЛТД".

Як визначено у п. 14.1 ст. 14 ПК України (у редакції, станом на грудень 2014р.):

витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником) (пп. 14.1.27);

господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (пп. 14.1 36).

Згідно з абзацом 2 п. 137.1 ст. 137 ПК України дохід від надання послуг та виконання робіт визнається за датою складення акта або іншого документа, оформленого відповідно до вимог чинного законодавства, який підтверджує виконання робіт або надання послуг.

Згідно з абзацом 1 п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з п. 138.4 ст. 138 ПК України витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробни-чих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України).

Як визначено у пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Вимоги до оформлення податкової накладної визначені у ст. 201 ПК України.

Згідно з п. 201.1 ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів:

а) у паперовому вигляді;

б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити:

а) порядковий номер податкової накладної;

б) дата виписування податкової накладної;

в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник ПДВ, - продавця товарів/послуг;

г) податковий номер платника податку (продавця та покупця);

ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку;

д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник ПДВ, - покупця (отримувача) товарів/послуг;

е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг;

є) ціна постачання без урахування податку;

ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні;

з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку;

и) вид цивільно-правового договору;

і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Згідно із ст. 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (п. 201.7); податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Законом України від 16.07.1999 №996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством та на даних якого ґрунтується, зокрема, податкова звітність (ч. 2 ст.3). Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій визначено первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій (ч. 1 ст. 9) та які повинні містити обов'язкові реквізити первинних документів, визначені у ч. 2 ст. 9.

Отже, визнання витрат, які враховують для визначенні об'єкта оподаткування ПП, і визначення податкового кредиту з ПДВ обумовлено придбанням платником товарів, робіт (послуг) з метою їх використання в межах господарської діяльності та здійснюється на підставі належно оформлених первинних документів і податкових накладних (розрахунків коригування). При цьому вчинення платником податків певних господарських операцій і правомірність подальшого відображення їх у бухгалтерському та податковому обліку встановлюється судом на підставі вивчення і дослідження первинних документів такого платника податків.

Перевіркою встановлено відображення позивачем у податковому обліку за грудень 2014р. фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ "ФРГ ЛТД" з придбання рекламних послуг на загальну суму 1158019 грн. (у т.ч. ПДВ - 193003 грн.).

Згідно з актом перевірки, 05.11.2014 між позивачем (Замовник) і ТОВ "ФРГ ЛТД" (Виконавець) укладено ряд договорів №15 і №16 про надання рекламних послуг, за умовами яких Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов'язання провести рекламну кампа-нію в мережі Інтернет, ефірах телеканалу та радіоканалу, розміщення зовнішньої реклами для замовника, а замовник зобов'язується приймати та оплачувати послуги виконавця в строки та на умовах обумовлених у цьому договорі та додатках до нього.

Відповідно до цих договорів сторонами складено акти надання послуг від 31.12.2014 №№ 3112/467, 3112/468, 3112/447, 3112/448, 3112/450 на загальну суму 1158019 грн. (у т.ч. ПДВ - 193003 грн.), а також ТОВ "ФРГ ЛТД" виписано на користь позивача податкові накладні від 31.12.2014 №№ 11, 12, 13, 14, 15. Розрахунки між підприємствами здійснювалися у безготівковій формі.

Позивачем включено до складу витрат за 4 квартал 2014р. витрати у сумі 965016 грн. на придбання у ТОВ "ФРГ ЛТД" рекламних послуг, а також включено до складу податкового кредиту з ПДВ за грудень 2014р. нарахований у ціні послуг податок у сумі 193003 грн.

В акті зазначено, що до перевірки не надано звітів, у яких би конкретизувалися, які саме послуги надано, а також додатків до договорів зі списками веб-сайтів (радіостанцій), на яких розміщувалась реклама.

Також в акті зазначено, що згідно з аналізом баз ДФС України по ТОВ "ФРГ ЛТД" встановлено:

- стан "7" - до ЄДР внесено запис про відсутність підтвердження відомостей;

- директор, засновник та бухгалтер одна особа;

- остання декларація з ПДВ подана за січень 2015р.;

- підприємство не подавало фінансові звіти, у зв'язку з чим неможливо встановити наявність основних засобів на підприємстві;

- підприємством не подано декларацію з податку на прибуток за 2015р.

Крім цього, в акті зазначено, що згідно з протоколом допиту свідка ОСОБА_1 від 26.06.2015, проведеного старшим о/у Бердянської ОДПІ Курбатовим В.В., ОСОБА_1 не мав відношення до здійснення фінансово-господарської діяльності ТОВ "ФРГ ЛТД", а за винагороду повинен був надати громадянину ОСОБА_7 копію свого паспорта і поставити у нотаріуса кілька своїх підписів.

Відповідач зробив висновок про те, що оскільки документи і податкові накладні від імені ТОВ "ФРГ ЛТД" підписані ОСОБА_1, який дав показання щодо непричетності до здійснення фінансово-господарської діяльності цього Товариства, то позивач не мав права включати суми взаємовідносин з ТОВ "ФРГ ЛТД" до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування та податкового кредиту.

Також відповідач зробив висновок про те, що оскільки первинних документів не подано до перевірки у повному обсязі, то не доведено факт отримання рекламних послуг позивачем від ТОВ "ФРГ ЛТД" з метою їх подальшої реалізації.

Надаючи правову оцінку встановленим перевіркою обставинам і наведеним в акті висновкам, суд виходить з такого.

Відповідно до п. 83.1 ст. 83 ПК України (у редакції, чинній на час проведення перевірки) для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є:

83.1.1. документи, визначені цим Кодексом;

83.1.2. податкова інформація;

83.1.3. експертні висновки;

83.1.4. судові рішення;

83.1.6. інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Як вбачається із змісту акта перевірки, факти фінансово-господарських операцій між позивачем і ТОВ "ФРГ ЛТД" з придбання рекламних послуг відображені в акті на підставі первинних документів і наявної у відповідача податкової інформації (реєстраційні дані платника податків, показники податкової звітності, інформація про стан розрахунків з бюджетом, система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів та ін.), що відповідає вимогам пп.пп. 83.1.1, 83.1.2 п. 83.1 ст. 83 ПК України.

Придбання позивачем у названого контрагента рекламних послуг підтверджуються наявними у справи копіями господарських договорів та складених на їх виконання актів надання послуг від 31.12.2014 №№ 3112/467, 3112/468, 3112/447, 3112/448, 3112/450 і податкових накладних від 31.12.2014 №№ 11, 12, 13, 14, 15, оригінали яких досліджені судом під час розгляду справи (т. 1 а.с. 47-67, 137-147, 156-160), копіями банківських виписок по рахунку про перерахування позивачем коштів на користь ТОВ "ФРГ ЛТД" коштів: 09.02.2015 у сумі 103000 грн., 02.02.2015 у сумі 51500 грн., 02.02.2015 у сумі 63691,05 грн., 16.02.2015 у сумі 51500 грн., 06.02.2015 у сумі 103000 грн., 04.02.2015 у сумі 103000 грн. (т. 1 а.с. 119-132), копіями платіжних доручень позивача про перерахування коштів на користь ТОВ "ФРГ ЛТД" від 04.02.2015 №104 на суму 103000 грн., від 06.02.2015 №142 на суму 103000 грн., від 16.02.2015 №176 на суму 51500 грн., від 03.03.2015 №290 на суму 51876,95 грн. (т. 1 а.с. 133-136).

Вищевказані акти надання послуг і податкові накладні від імені ТОВ "ФРГ ЛТД" підписані директором ОСОБА_1 і скріплені печаткою Товариства.

Обставина підписання цих документів директором ТОВ "ФРГ ЛТД" ОСОБА_1, яка заперечується відповідачем, має суттєве правове значення для вирішення справи, оскільки впливає на допустимість цих документів як доказів у справі.

Як встановлено у ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу (ч. 1). В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2). Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом (ч. 3). Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів (ч. 4). Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів (ч. 5).

Як на доказ того, що ОСОБА_1І не підписував документів ТОВ "ФРГ ЛТД" відповідач послався в акті перевірки і у своїх запереченнях на протокол допиту свідка ОСОБА_1 від 26.06.2015, проведеного старшим о/у Бердянської ОДПІ Курбатовим В.В. в кримінальному провадженні №0000259 від 10.04.2014, фотокопію якого додано до заперечень (т. 2 а.с. 7-9).

Всупереч ч. 2 ст. 94 КАС України цей письмовий доказ подано до суду не в оригіналі, а його фотокопія належним чином не засвідчена.

Так, на сторінках фотокопії протоколу представником відповідача Шендриком С.В. вчинено запис свого прізвища та ініціалів, здійснено підпис та зазначено дату - 04.11.2016. Однак, повноваження названого представника на засвідчення вірності копій документів нічим не підтверджені. Наявна у справі копія довіреності ГУ ДФС у м. Києві від 25.11.2016 №58/26-15-10-02-17 (т. 1 а.с.41) не уповноважує Шендрика С.В. на вчинення таких дій.

Крім того, всупереч ст. 222 КПК України в акті перевірки не зазначено, а до суду не надано доказів надання слідчим або прокурором згоди на розголошення відповідачем відомостей досудового розслідування №0000259, які містяться у протоколі допиту свідка від 26.06.2015.

Під час судового засідання 17.04.2018 суд запропонував представнику відповідача Перепелюку О.В. подати належним чином засвідчену копію протоколу допиту свідка від 26.06.2015, а також офіційний документ слідчого або прокурора, який свідчить отримання відповідачем дозволу на розголошення відомостей досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000259.

Представник відповідач вказаних документів не надав, причин ненадання суду не повідомив, а до судового засідання не прибув, у зв'язку з чим та керуючись ч. 5 ст. 77 КАС України суд вирішив справу на підставі наявних у ній доказів.

Під час судового засідання представник позивача Кейно Д.І. пояснив, що особисто він не бачив хто конкретно підписував документи від імені ТОВ "ФРГ ЛТД", а згідно з ч. 3 ст. 77 КАС України суд не міг витребувати від позивача докази дійсності підписання документів ОСОБА_1

Враховуючи, що протокол допиту свідка від 26.06.2015 подано не в оригіналі, а його фотокопія належним чином не засвідчена, зважаючи на відсутність у справі доказів отримання відповідачем передбаченого ст. 222 КПК України дозволу слідчого або прокурора на розголошення відомостей досудового розслідування, а також з огляду на ненадання відповідачем цих доказів на пропозицію суду без поважних причин, суд вважає фотокопію вказаного протоколу недопустимим доказом по справі і не бере її до розгляду, а також не бере до уваги посилання на вказаний протокол в акті перевірки.

Інших підстав для висновку про недійсність підписів ОСОБА_1, передбачених пп.пп. 83.1.3, 83.1.4 п. 83.1 ст. 83 ПК України (експертні висновки і судові рішення), відповідач під час перевірки не встановив і не досліджував.

Зважаючи на відсутність належних і допустимих доказів, які б свідчили, що ОСОБА_1 не підписував документів ТОВ "ФРГ ЛТД", суд дійшов висновку про те, що всупереч ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України відповідач не дану обставину не довів, відтак дійсність його підпису в документах, наданих позивачем до перевірки і до суду, не спростував.

Суд зауважує, що недійсність правочинів та/або порушення вимог Закону України від 16.07.1999 №996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" чи ст. 201 ПК України перевіркою не встановлено. Дослідивши оригінали первинних документів, суд зазначає, що акти наданих послуг оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України від 16.07.1999 №996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а податкові накладні - відповідно до вимог ст. 201 ПК України. Вказані акти і податкові накладні складені сторонами по факту отримання позивачем послуг (перша подія), що відповідає вимогам п. 137.1 ст. 137, п. 138.2 ст. 138, пп. "б" п. 187.1 ст. 187, п. 198.2 ст. 198, п. 201.7 ст. 201 ПК України.

Виходячи з того, що відповідачем не було спростовано дійсність і праве значення вищезазначених первинних бухгалтерських і податкових документів, поданих позивачем до перевірки і до суду, суд приймає їх до уваги як належні і допустимі докази по справі, які підтверджують факти здійснення позивачем господарських операцій з придбання у контрагента послуг.

Суд зауважує, що подані представником позивача до суду платіжні документи свідчать про часткову сплату вартості придбаних рекламних послуг. Однак, дана обставина не має суттєвого правового значення для вирішення справи, оскільки, як встановлено судом, спірні суми витрат і податкового кредиту задекларовані позивачем по факту отримання ним цих послуг (перша подія), що відповідало вимогам ПК України. Крім цього, наявність дебіторської чи кредиторської заборгованості перевіркою встановлено не було і при розгляді справи відповідачем даний факт не стверджувався, тому відсутність у справі інших платіжних документів не впливає на вирішення справи.

Оцінюючи аргументи сторін щодо повноти наданих позивачем до перевірки первинних документів, суд виходить з наступного.

Зміст наведених вище положень абзацу 2 п. 137.1 ст. 137, п. 138.1 ст. 138, п. 198.6 ст. 198 ПК України вказує про те, що витрати визнаються на підставі акта або іншого документа, оформленого відповідно до вимог чинного законодавства, який підтверджує виконання робіт або надання послуг, а податковий кредит - на підставі податкової накладної.

Як встановлено судом, до перевірки були надані відповідні акти надання послуг і податкові накладні, які в повній мірі підтверджують суми правильність обчислення і повноту нарахування витрат на придбання рекламних послуг і ПДВ.

Посилання відповідача в акті перевірки і в запереченнях на не надання позивачем для перевірки звітів, у яких би конкретизувались, які саме послуги надано, а також додатків до договорів зі списками веб-сайтів (радіостанцій) на яких розміщувалась реклама, у зв'язку з чим позивачем не доведено факт отримання рекламних послуг від ТОВ "ФРГ ЛТД" з метою їх подальшої реалізації, суд вважає безпідставним і відхиляє, виходячи з наступного.

Згідно з пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України (у редакції, чинній на час проведення перевірки) документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки (п. 85.2 ст. 85 ПК України).

У разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис (п. 85.6 ст. 85 ПК України).

Судом встановлено, що акт, який засвідчує факт відмови позивача від надання документів, посадовою особою контролюючого органу не складався. Запитів про надання позивачем додаткових документів при проведенні перевірки посадовою особою контролюючого органу також не складався.

Таким чином, за умови подання позивачем до перевірки відповідних актів надання послуг і податкових накладних у повному обсязі та відсутності факту відмови позивача у наданні до перевірки інших документів, які відповідачем не запитувалися, суд вважає безпідставним висновок відповідача щодо не доведення позивачем факту отримання рекламних послуг від ТОВ "ФРГ ЛТД" з метою їх подальшої реалізації.

Судом були досліджені у судовому засіданні надані позивачем на підтвердження фактичності здійснення господарських операцій з ТОВ "ФРГ ЛТД" засвідчені копії: медіа-проект рекламної кампанії Глобус Банк, в якому зазначено про розміщення зовнішньої реклами за відповідними адресами і площинами (т. 1 а.с. 138) та звіт з зовнішньої реклами (т. 1 а.с. 154-155); зведена ефірна довідка рекламної кампанії, в якій зазначено перелік радіо-станцій, на яких транслювався ролик тривалістю 20 сек., кількісні та вартісні показники його виходів (т. 1 а.с. 140, 141); медіа-план рекламної кампанії медпрепаратів ТМ Геделиск/ТМ Аспектон/ТМ Регулакс, в якому зазначено про веб-сайти, на який показувались тизери і брендинг медпрепаратів, їх кількісні показники (т. 1 а.с. 143); медіа-проект рекламної кампанії РК "Цитрус", в якому зазначено перелік радіостанцій, на яких транслювався ролик тривалістю 25,40 сек., кількісні та вартісні показники його виходів (т. 1 а.с. 145); медіа-проект рекламної кампанії ТОВ "ЮСТАР", в якому зазначено перелік радіостанцій, на яких транслювався ролик тривалістю 20 сек., кількісні та вартісні показники його виходів (т. 1 а.с. 147), які деталізують зміст виконаних послуг, кількісні і вартісні показники, які зазначені в актах надання послуг, а також актів приймання-передачі рекламних матеріалів (аудіороли-ків: "OPTMEDIA (20)" хронометражем 20 сек., "OPTMEDIA (20)-1" хрономет-ражем 20 сек., "Citrus Samsung 55 25v3 25s" хронометражем 25 сек., "Citrus Samsung 55 Rap v5 40s" хроно-метражем 25 сек., Ютстар УХК хронометражем 20 сек.; постерів "Кредити готівкою") (т. 1 а.с. 148-153), дані з мережі Інтернет про розміщення реклами медичного препарату Геделикс на паперових носіях (т. 1 а.с. 162-168); ефірні довідки про розміщення аудиороликів у грудні 2014р. у розрізі радіостанцій (т. 1 а.с. 169-227); рекламні постери (т. 1 а.с. 228, 229).

Також в судовому засіданні судом були досліджені аудіо записи: "OPTMEDIA (20)", "OPTMEDIA (20)-1", "Citrus Samsung 55 25v3 25s", "Citrus Samsung 55 Rap v5 40s", Ютстар УХК, розміщені на компакт-дисках "Maximus CD-R 52x morning city 700Mb 80min" №RFD80M-80991, №RFD80M-80991, №RFD80V-80991, №RFD80M-80991, №RFD80M-80991, (т. 1 а.с. 230), наданих позивачем до суду.

На підтвердження мети придбання і використання придбаних послуг у господарській діяльності, позивач надав до суду засвідчені копії договорів про надання рекламних послуг, укладених ним з ТОВ "Медіасток" від 30.09.2014 №3009-2014, з ТОВ "ФЕЙХУА" від 01.09.2014 №1, з ТОВ "ЮТСТАР" від 26.10.2009 №26/10-09, з ПАТ "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ГЛОБУС" від 21.12.2011 №21/12, договору на проведення рекламних кампаній в мережі Інтернет від 25.02.2014 №25/02-2014 з ТОВ "Кревель Мойзельбах" (т. 1 а.с. 68-111).

Представник відповідача не висловив заперечень проти вищевказаних документів, речових доказів (постери), електронних доказів (дані з веб-сайтів) і аудіозаписів; пояснив суду, що вказані обставини при перевірці не перевірялися.

Приходячи до висновку про необґрунтованість заперечень відповідача щодо недовено-сті позивачем факту отримання рекламних послуг від ТОВ "ФРГ ЛТД", суд враховує вищезазначені докази позивача, які додатково свідчать на його користь щодо фактичності здійснення господарських операцій та придбання рекламних послуг в метою використання їх в господарській діяльності.

Посилання в акті перевірки на наявну у відповідача податкову інформацію про ТОВ "ФРГ ЛТД" (стан "7" - до ЄДР внесено запис про відсутність підтвердження відомостей; директор, засновник та бухгалтер одна особа; остання декларація з ПДВ подана за січень 2015р.; підприємство не подавало фінансові звіти, у зв'язку з чим неможливо встановити наявність основних засобів на підприємстві), суд не бере до уваги, оскільки вказані відомості не свідчать про неможливість виконання та/або фактичне ненадання цим товариством рекламних послуг у грудні 2014р.

Водночас, згідно з наявними у справі реєстраційними даними ТОВ "ФРГ ЛТД", наданими позивачем (т. 1 а.с. 115), одними з видів його діяльності є: Надання інших інформаційних послуг (код КВЕД 63.99), Рекламні агентства (код КВЕД 73.11). Крім цього, листом від 05.11.2014 №05/11, копія якого міститься у справі (т. 1 а.с. 161), оригінал якого досліджено судом, ТОВ "ФРГ ЛТД" повідомлено позивача щодо можливості виконання зобов'язань з надання рекламних послуг.

Отже, зважаючи на те, що наведені в акті перевірки обставини і висновки щодо діяльності контрагента позивача всупереч п. 83.1 ст. 83 ПК України, ст. 77 КАС України, не підтверджені відповідними доказами, які могли бути підставою для таких висновків, беручи до уваги надані позивачем до суду докази, які не були спростовані відповідачем, і підтверджують правильність відображення у податковому обліку спірних сум витрат і податкового кредиту, суд вважає помилковим і необґрунтованим висновок відповідача про порушення позивачем вимог податкового законодавства і заниження ним податкових зобов'язань з ПП і ПДВ.

Недостатність наданих відповідачем доказів і недоведеність відповідачем, на якого КАС України покладає тягар доказування правомірності прийнятого рішення, тих обставин, які стали підставою для його прийняття, вказують на неправомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, що є підставою для задоволення вимог про визнання їх протиправними і скасування та, відповідно, про задоволення позову.

З огляду на задоволення позову та згідно із ст. 139 КАС України сплачений позивачем судовий збір у сумі 8250,90 грн. згідно з квитанцією від 05.09.2016 слід стягнути на його користь з бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 77, 90, 94, 130, 241-246, 250, пп. 10 п. 1 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Задовольнити адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ОРТ Медіа" повністю.

2. Визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 06.06.2016 № та №.

3. Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОРТ Медіа" судовий збір у сумі 8250,90 грн. (вісім тисяч двісті п'ятдесят гривень 90 копійок).

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ОРТ Медіа";

03115, м. Київ, просп. Перемоги, буд. 136, 2-й поверх літ. А, .

Відповідач: Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві;

01116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293, 295-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.А. Костенко