Справа № 2040/7469/18
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 р. Справа № 2040/7469/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шевченко О.В.,

при секретарі - Шаталовій Н.В.,

за участі представників:

позивача - ОСОБА_1, відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень - рішень, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_3, з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд скасувати податкові повідомлення - рішення № 4-2030 від 04.05.2018 року, № від 23.04.2017 року, винесені Головним управлінням ДФС у Харківській області.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що позивачу на праві приватної власності належать нежитлові приміщення першого поверху та антресолі житлового будинку, розташованої за адресою: м. Харків, вул. Грабовського, буд. 4. Контролюючим органом було нараховано позивачу земельний податок за 2017, 2018 роки у загальному розмірі 11 168,58 грн. Позивач не погоджується з таким нарахуванням, оскільки: 1) згідно п.286.6 ст. 286 ПК України, сума земельного податку повинна бути розподілена на всіх співвласників житлового будинку загальною площею 88,0 кв.м. по вул. Грабовського, буд. 4 у місті Харкові, тобто власників всіх приміщень на всіх поверхах, враховуючи те, що позивач володіє нежитловими приміщеннями та антресолі, площа яких 82,6 кв.м., тоді як загальна площа житлового будинку, в якому знаходяться нежитлові приміщення - 88,0 кв.м.; 2) в порушення п.286.1 ст. 286 ПК України, нарахування контролюючим органом земельного податку відбулося за відсутності даних державного земельного кадастру щодо формування земельної ділянки за адресою: м. Харків, вул. Грабовського, буд. 4.

Таким чином, оскаржувані податкові повідомлення - рішення щодо визначення грошового зобов'язання за платежем: земельний податок з фізичних осіб за 2017, 2018 роки у загальній сумі 11 168,58 грн., прийняті Головним управлінням ДФС у Харківській області, є незаконними та такими, що не відповідають вимогам діючого законодавства, отже підлягають скасуванню.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження від 17.09.2018 року була надіслана та вручена представнику відповідача, якою запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

06.11.2018 року (Вх. № 01-26/58987/18) представником відповідача надано до суду відзив на позов (а.с. 45 - 49), в якому заперечував проти задоволення позовних вимог зазначивши, що доводи викладені в позові не відповідають фактичним обставинам справи, тому оскаржувані податкові повідомлення - рішення прийняті на законних підставах та відповідають чинному законодавству. Також зазначив, що позивачу з 24.03.2008 року належать нежитлові приміщення 1-го поверху №12,18 антресолі №23 загальною площею 88,0 кв.м. в літ «А-4», що знаходяться за адресою: м. Харків, пров. Гробовського, 4. Для всіх фізичних осіб-платників земельного податку, які не отримали довідку (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки своєї земельної ділянки, контролюючі органи здійснюють нарахування земельного податку, виходячи з нормативної грошової оцінки земель по м. Харкову. Нарахування позивачу земельного податку за 2017, 2018 року відбулося за ставками, визначеними рішенням Харківської міської ради від 22.02.2017 року №542/17 «Про місцеві податки і збори у місті Харкові".

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, пославшись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав правову позицію, зазначену у відзиві на адміністративний позов, просив суд ухвалити рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Оцінивши повідомлені позивачем обставини, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачу - ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса: 61052, м. Харків, вул. Афанасіївська, буд. 74) на підставі договору купівлі-продажу № 553 від 29.03.2002 року належать нежитлові приміщення 1-го поверху № № 12, 18, антресолі № 23 загальною площею 82,6 кв.м. в літ. "А-4" за адресою: м. Харків, пров. Грабовського, буд. 4 що підтверджується Витягом з реєстру права власності на нерухоме майно № 18207466 від 24.03.2008 року та відомостями з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 20 - 21, 39 - 40).

Головним управлінням ДФС у Харківській області у відношенні позивача було прийнято наступні податкові повідомлення - рішення:

- податкове повідомлення - рішення № від 23.04.2017 року, яким визначено суму грошового зобов'язання за платежем: земельний податок з фізичних осіб за 2017 рік у розмірі 5 584,29 грн.;

- податкове повідомлення - рішення № 4-2030 від 04.05.2018 року, яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем: земельний податок з фізичних осіб за 2018 рік у розмірі 5 584,29 грн. (а.с. 18 - 19).

Представником позивача було направлено до відділу у місті Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківській області адвокатський запит № 1 від 19.07.2018 року щодо надання інформації про формування у встановленому законом порядку із внесенням даних до Державного земельного кадастру, зокрема, земельна ділянка за адресою: м. Харків, пров. Грабовського, буд. 4 та про надання запитуваної інформації до ГУ ДФС у Харківській області (а.с. 24 - 25).

Листом відділу у м. Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № 2449/116-18 від 24.07.2018 року повідомлено представника позивача, що відділом не проводилась державна реєстрація земельних ділянок зокрема про пров. Грабовському, буд. 4 у м. Харкові, яка здійснюється під час їх формування за результатами складення документації із землеустрою шляхом відкриття Поземельної книги та присвоєнням кадастрового номеру на земельну ділянку (а.с. 26).

Позивач, не погодившись з зазначеними податковим повідомленнями - рішеннями №4-2030 від 04.05.2018 року, № від 23.04.2017 року, звернувся до суду з даним адміністративним позовом з метою захисту своїх порушених прав.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Земельні відносини в Україні регулюються Земельним кодексом України, а справляння плати за землю, зокрема, земельного податку здійснюється відповідно до положень Податкового кодексу України, яким визначено порядок оподаткування земельних ділянок і перелік пільг по земельному податку.

Статтею 206 Земельного кодексу України визначено, що використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

За підпунктами 14.1.72 і 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу); землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Відповідно до підпунктів 269.1.1 і 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України, платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно із підпунктами 270.1.1, 270.1.2 пункту 270.1 статті 270 Податкового кодексу України, об'єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з п.1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 р. № 15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Відповідно до п.4 Порядку подання інформації про платників податків, об'єкти оподаткування та об'єкти, пов'язані з оподаткуванням, для забезпечення ведення їх обліку, а також обчислення та справляння податків і зборів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2011 року № 1386, Держгеокадастр та Мін'юст подають щомісяця до 10 числа, а також на запит територіального органу ДФС за місцезнаходженням земельної ділянки або ДФС інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю та єдиного податку, в тому числі: Держгеокадастр - про земельні ділянки, зокрема про кадастровий номер земельної ділянки, дату реєстрації у Державному земельному кадастрі, дату державної реєстрації земельної ділянки (відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою чи договору оренди), площу відповідно до правовстановлюючих документів, цільове призначення та місце розташування земельної ділянки, дату та значення нормативної грошової оцінки, частку кожного із співвласників земельної ділянки (у разі коли земельна ділянка перебуває у спільній частковій власності), а також про землевласників або землекористувачів, зокрема найменування та місцезнаходження або прізвище, ім'я, по батькові та місце проживання землевласника або землекористувача.

Відповідно до ст. 79-1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

У відповідності до частин 3 та 4 статті 79-1 Земельного кодексу України, сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Відповідно до ч.9 ст. 79-1 Земельного кодексу України, земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі (частини 9,10 статті 79-1 Земельного кодексу України).

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно з положеннями ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

У відповідності до пп.14.1.74. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, земельна ділянка - частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, цільовим (господарським) призначенням та з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до пп. 14.1.42 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, дані державного земельного кадастру - сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим земельних ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристики, розподіл серед власників землі та землекористувачів, підготовлених відповідно до закону.

Положеннями ч.1 ст. 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Таким чином, виходячи з вищезазначених норм, для ідентифікації конкретної земельної ділянки необхідно визначити її межі, місце розташування, цільове (господарське) призначення та визначити права щодо неї. Ця інформація обов'язково повинна бути зареєстрована в Державному земельному кадастрі. Відсутність такої інформації про земельну ділянку унеможливлює проведення будь-яких нарахувань за користування нею.

Як підтверджено листом відділу у м. Харкові ГУ Держгеокадастру у Харківській області № 2449/116-18 від 24.07.2018 року (а.с. 26), відомості про земельну ділянку розташованої за адресою: м. Харків, пров. Грабовського, буд. 4 в Державному земельному кадастрі відсутні (а.с. 26).

Отже, державна реєстрація зазначеної земельної ділянки за адресою: м. Харків, пров. Грабовського, буд. 4, а саме внесення до Державного земельного кадастру відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера не проводилась.

У відповідності до положень ст. 20 Закону України "Про Державний земельний кадастр" від 07 липня 2011 року № 3613-VI, відомості Державного земельного кадастру є офіційними. Внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру є обов'язковим.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України "Про Державний земельний кадастр", На офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, оприлюднюються відомості Державного земельного кадастру про: а) межі адміністративно-територіальних одиниць; б) кадастрові номери земельних ділянок; в) межі земельних ділянок; г) цільове призначення земельних ділянок; ґ) розподіл земель між власниками і користувачами (форма власності, вид речового права); д) обмеження у використанні земель та земельних ділянок; е) зведені дані кількісного та якісного обліку земель; є) нормативну грошову оцінку земель та земельних ділянок; ж) земельні угіддя; з) частини земельної ділянки, на які поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; и) координати поворотних точок меж об'єктів кадастру; і) бонітування ґрунтів; ї) інші відомості про земельні ділянки, передбачені статтею 15 та частиною другою статті 30 цього Закону, крім відомостей про реєстраційний номер облікової картки платника податків, серію та номер паспорта громадянина України, місце проживання, дату народження фізичної особи, які є інформацією з обмеженим доступом та не підлягають відображенню у відкритому доступі.

Згідно з ч. 2 ст. 36 Закону України "Про Державний земельний кадастр", відомості, зазначені у частині першій цієї статті, підлягають оприлюдненню на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, з моменту їх внесення до Державного земельного кадастру.

Відповідно до пункту 286.1 статті 286 Податкового кодексу України, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, єдиною підставою для нарахування земельного податку у відповідності до п. 286.1 ст. 286 Податкового кодексу України є дані державного земельного кадастру.

Проте, як зазначалося судом раніше та підтверджено матеріалами справи, відомості про земельну ділянку за адресою: м. Харків, пров. Грабовського, буд. 4 до державного земельного кадастру не вносились, а також дані публічної кадастрової карти України, відповідно до яких відомості про земельну ділянку за адресою: м. Харків, пров. Грабовського, буд. 4 в державному земельному кадастрі відсутні, відповідачем доказів наявності вказаних відомостей та інформації з Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки за адресою: м. Харків, пров. Грабовського, буд. 4 стосовно якої податковим органом розраховано суму земельного податку за 2017, 2018 роки до матеріалів справи не надано, що свідчить про відсутність підстав з боку контролюючих органів для нарахування позивачу земельного податку за вказаною адресою.

Окрім того, суд також вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно положень п.286.6 ст. 286 Податкового кодексу України, за земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується з урахуванням прибудинкової території кожному з таких осіб: 1) у рівних частинах - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділена в натурі, або одній з таких осіб-власників, визначеній за їх згодою, якщо інше не встановлено судом; 2) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній частковій власності; 3) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності і поділена в натурі.

За земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у користуванні кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується кожному з них пропорційно тій частині площі будівлі, що знаходиться в їх користуванні, з урахуванням прибудинкової території.

Такими чином, для визначення площі земельної ділянки, щодо якої здійснено розрахунок величини земельного податку, контролюючому органу необхідно з'ясувати: загальну площу нежитлової будівлі за адресою: м. Харків, пров. Грабовського, буд. 4, загальну площу земельної ділянки, на якій розташована нежитлова будівля за вказаною адресою та здійснити розрахунок площі частки земельної ділянки, яка перебуває у користуванні позивача, пропорційно до загальної площі вказаної нежитлової будівлі.

Як вбачається з даних Витягу реєстру прав власності на нерухоме майно від 24.03.2008 року № 18207466 та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 14.06.2018 року № 127675892 (відомості прав власності на нерухоме майно), позивачу на праві приватної власності належить нежитлові приміщення 1-го поверху №№ 12, 18, антресолі № 23 загальною площею 82,6 кв.м. в літ. "А-4" за адресою: м. Харків, пров. Грабовського, буд. 4 (а.с. 20 - 21, 38 - 40).

Будівля за вказаною адресою є житловим будинком загальною площею 88,0 кв.м. в тому числі із нежитловими приміщеннями 1-го поверху №№18, 12, 12а, 12в, 12т, антресолями №№23, 23а, 23б, 23г, в якому ОСОБА_3 належать на праві приватної власності лише частина нежитлових приміщень 1-го поверху №№ 12, 18, антресолі №23 загальною площею 82,6 кв.м.

З огляду на викладене, розрахункова площа земельної ділянки стосовно якої контролюючим органом нарахування податкового зобов'язання з земельного податку, повинна бути визначена пропорційно до площі приміщення (нежитлового приміщення та антресолів), яка належить позивачу на праві приватної власності.

Проте, як вбачається із відзиву на адміністративний позов, Головним управлінням ДФС у Харківській області при проведенні нарахування гр. ОСОБА_3 земельного податку за податковий період 2017 та 2018 років фактично застосовано до розрахунку земельного податку загальну площу 88,0 кв.м. всього житлового будинку за адресою: м. Харків, пров. Грабовського, буд. 4, а не лише тієї площі 82,6 кв.м. нежитлових приміщень 1-го поверху №№ 12, 18, антресолі № 23, які належать позивачу.

При цьому, відповідачем до суду не надано ані акту визначення меж та площі земельної ділянки, ані площі земельної ділянки, якою позивач користується пропорційно до площі нежитлових приміщень та антресолі загальною площею площі 82,6 кв.м.

В судовому засіданні представником податкового органу також не надано жодних пояснень та доказів того, що нарахування ОСОБА_3 земельного податку за 2017, 2018 роки контролюючим органом відбулося пропорційно до площі у 82,6 кв.м. належних позивачу нежитлових приміщень та антресолі.

Тобто, відповідачем розрахунок земельного податку за 2017, 2018 роки здійснено з використанням помилково визначених величин частки земельної ділянки, якою фактично користувався позивач, пропорційно до загальної площі її житлової будівлі за адресою: м. Харків, пров. Грабовського, буд. 4.

Таким чином, суд приходить до висновку, що контролюючим органом під час нарахування ОСОБА_3 земельного податку за 2017, 2018 роки суми земельного податку у загальному розмірі 11 168,58 грн. (по 5 584,29 грн. за кожний рік) не враховувались та не використовувались дані Державного земельного кадастру, помилково враховувалась загальна площа земельної ділянки без визначення її пропорційності до площі приміщень (нежитлового приміщення та антресолі), які належать позивачу на праві приватної власності, у звязку з чим суд приходить до висновку, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення № 4-2030 від 04.05.2018 року, № від 23.04.2017 року прийняті ГУ ДФС у Харківській області всупереч встановленому чинним законодавством порядку, необґрунтовано, упереджено, без з'ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішення.

Доказів протилежного представником відповідача до суду не надано.

Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вище обставинам справи, відповідач, як суб'єкт владних повноважень не довів правомірності та обґрунтованості прийнятих ним податкових повідомлень - рішень.

Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення вимог адміністративного позову ОСОБА_3.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13-14, 77, 139, 242-246, 250, 255, 257-262, 295, пп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса: 61052, м. Харків, вул. Афанасіївська, буд. 74) до Головного управління ДФС у Харківській області (, адреса: 61057, м. Харків, вул. Пушкінська. буд. 46) про скасування податкових повідомлень - рішень задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення - рішення № 4-2030 від 04.05.2018 року, № від 23.04.2017 року, прийняті Головним управлінням ДФС у Харківській області.

Стягнути на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області ().

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлено 12 листопада 2018 року.

Суддя О.В.Шевченко