Справа № 527/2120/18
Суддя: Олефір А. О.
Дата ухвалення: 2018-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 527/2120/18
провадження 2-а/527/46/18
РІ Ш Е Н Н Я

іменем України

12 листопада 2018 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Олефір А.О., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 3 роти 1 батальйону патрульної поліції у м. Кременчуці Управління патрульної поліції в Полтавській області Акулова Івана Валерійовича, треті особи: батальйон патрульної поліції у м. Кременчуці Управління патрульної поліції в Полтавській області, Управління патрульної поліції в Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №640797 від 04.10.2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

17 жовтня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом з вимогою скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №640797 від 04.10.2018 року, справу про адміністративне правопорушення закрити.

В своєму позові позивач зазначив, що згідно постанови інспектора 3 роти 1 батальйону патрульної поліції у м. Кременчуці Управління патрульної поліції в Полтавській області Акулова Івана ВалерійовичаЕАВ №640797 від 04.10.2018 року, на нього накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. Зазначена постанова мотивована тим, що 04 жовтня 2018 року о 09.31 год. він, керуючи ТЗ Volvo FH 13.400 д.н.з. НОМЕР_1 в м. Кременчук, проспект Свободи 83б не виконав вимогу дорожнього знаку 3.2 «Рух вантажних ТЗ заборонено» розділу 33 ПДР України, чим порушив п. 33 ПДР України «Порушення вимог дорожніх знаків» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Названу постанову позивач вважає незаконною та необґрунтованою, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Так, 04 жовтня 2018 року приблизно о 09.30 год. він дійсно керував транспортним засобом Volvo, д.н.з. НОМЕР_1 в м. Крменчуці до місця завантаження, на його шляху до шляхопроводу не було жодних дорожніх знаків, які забороняли йому рух вантажного автомобіля, вже виїхавши на шляхопровідний міст, безпосередньо побачив знак «Рух вантажним авто заборонено». Попередньо, перед поворотом на ліво, будь-яких забороняючих знаків, що рух на міст вантажним авто заборонено, не було. Був лише інформаційно-вказівний знак «Рух вантажним автомобілям прямо». Він змушений був повертати на ліво, так як місце завантаження знаходиться на протилежному боці шляхопровідного моста. На самому мосту розвернутися або зробити маневр він не міг, щоб не спровокувати аварійну ситуацію, тому продовжив рух у відповідному напрямку. В цей час його автомобіль було зупинено працівниками патрульної поліції. Інспектором не було роз'яснено його права і обов'язки, відмовив у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з необхідністю скористатися правовою допомогою. Оскаржувана постанова не містить відомостей про здійснення фіксації правопорушення, тобто відповідачем не зафіксовано вчинення ним правопорушення, відсутні докази його вчинення, винесено постанову на підставі припущень. Крім того, знак «Рух вантажним авто заборонено», вимоги якого він порушив, встановлений з порушенням і не відповідає вимогам державних стандартів, а місця повороту або розвороту ТЗ на даній ділянці дороги не було, дорожні знаки повинні буди видимими на відстані не менші як 100 метрів. Також інспектор не взяв до уваги його пояснення, в яких він зазначав, що вчинене ним правопорушення не є тяжким і не призвело до будь-яких негативних наслідків і просив за малозначністю звільнити його від покарання, обмежившись усним зауваженням. Таким чином, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а постанова про накладення адміністративного стягнення складена інспектором формально, без встановлення обставин справи та доказів вини у вчиненні порушення.

Посилаючись на викладене, на порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та незаконність дій інспектора поліції, позивач просив суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №640797 від 04.10.2018 року, справу про адміністративне правопорушення закрити.

У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримував, просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явилися, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, направив на адресу суду відзив, в якому просив у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі за безпідставністю. Зазначав, що 04.10.2018 року ним ухвалено постанову серії ЕАВ № 640797 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за те, що водій ОСОБА_1 цього дня близько 09 год. 31 хв., керуючи транспортним засобом Volvo FH 13.400, номерний знак НОМЕР_1, у м. Кременчуці по просп. Свободи, 83б, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних ТЗ заборонено» розділу 33 ПДР України. Знак встановлюється на кожному в'їзді на ділянку дороги або територію, де вводиться заборона. Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП настає в разі порушення вимог дорожніх знаків - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. В адміністративному позові позивач підтверджує, що в місці, час та дату, вказані в оскаржуваній постанові, він керував, вказаним вище, вантажним транспортним засобом та здійснив рух з порушенням вимог дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено» розділу 33 ПДР України. Пояснення позивача щодо «вимушеного руху в зоні дії вказаного дорожнього знаку» не заслуговують на увагу, оскільки в позначеній зоні не розташовано жодних підприємств, які б могли обслуговуватися ТЗ, у водія були відсутні підстави відступати від вимог дорожнього знаку. Не заслуговують на увагу та не відповідають дійсності і доводи позивача щодо встановлення дорожнього знаку у місці, зазначеному в оскаржуваній постанові, з порушенням ДСТУ, оскільки він відповідає ДСТУ 4100:2014, видимий для учасників дорожнього руху і не закритий повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням , що ґрунтується на всебічному, повному й об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності. Під час патрулювання, 04.10.2018 було виявлено порушення ПДР, на місці зупинки ТЗ позивача він представився, повідомив водію про порушення ним вимог дорожнього знаку 3.3«Рух вантажних ТЗ заборонено», під час з'ясування фактичних обставин справи водій не заперечував порушення вимог знаку. Письмові пояснення водія факт вчинення правопорушення не спростовували, жодних клопотань позивач не заявляв, під час розгляду справи користувався правовою допомогою. Щодо доводів позивача про те, що постанова не містить посилань на технічний засіб, яким здійснено запис фіксації вчинення правопорушення, то згідно п. 5 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року, такі відомості зазначаються при розгляді справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі. Таким чином, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, в письмових поясненнях проти задоволення позову заперечував.

У відповідності до ч. ч.1, 9 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Приймаючи до уваги викладене, а також відсутність підстави для відкладення розгляду справи, передбачених в ст. 205 КАС України, суд розглянув справу в порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи, безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши та оцінивши докази, які є у справі, суд встановив наступне.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №640797ОСОБА_1 04 жовтня 2018 року о 09.31 год. керуючи Т Volvo FH 13.400 НОМЕР_1 в м. Кременчук, проспект Свободи 83б не виконав вимогу дорожнього знаку 3.2 «Рух вантажних ТЗ заборонено» розділу 33 ПДР України, чим порушив п. 33 ПДР України «Порушення вимог дорожніх знаків» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с. 14).

Як вбачається із Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії СХК 575645 і не заперечується сторонами, автомобіль Volvo FH 13.400, д.н.з. НОМЕР_1, тип: спеціалізований вантажний сідловий тягач -Е з спеціалізованим напівпричепом Н/ПР - цистерна -Е (а.с.13).

Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від «06» березня 2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», роз'яснено, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 222 КУпАП, розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 121 КУпАП, покладено на органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За правилами ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості .

Частиною 1 ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом положень ст.ст. 73, 75, 76 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до розділу 33 ПДР України, затв. Постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, знак 3.3. «Рух вантажних автомобілів заборонено», забороняється рух вантажних автомобілів і составів транспортних засобів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т (якщо на знакові не зазначена маса) або з такою, що перевищує зазначену на знакові, а також тракторів, самохідних машин і механізмів.

Не поширюється дія знака:

на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. У таких випадках транспортні засоби повинні в'їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення; на вантажні автомобілі, які мають скісну білу смугу на зовнішній бічній поверхні або перевозять групи людей.

Зона дії знака від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, до кінця населеного пункту. Дія знака не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису…

Позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження того, що його транспортний засіб, обслуговує громадян, чи він проживає або працює у цій зоні, а також того, що його автомобіль обслуговує підприємства, які розташовані у позначеній зоні.

Таким чином, підстав відступати від виконання вимог дорожнього знаку у позивача не було.

Підставою для скасування постанови позивачем зазначено те, що інспектором складено постанову з порушення встановленого законом порядку, без роз'яснення прав та суті вчиненого правопорушення, разом з тим, з дослідженого відеозапису вбачається, що інспектор на місці зупинки ТЗ позивача представився, повідомив водію про порушення ним вимог дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних ТЗ заборонено», роз'яснив йому його права та провів розгляд справи про адміністративне правопорушення у передбаченому законом порядку. Під час розгляду справи, позивачем жодних клопотань заявлено не було. Крім того, інспектором надано можливість надати письмові пояснення, які долучені до матеріалів справи.

Відповідно до п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п. 1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.п. «б» п. 2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищенаведене, а також те, що позивач в самому позові не заперечує факт того, що він здійснював рух транспортним засобом в зоні дії дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних ТЗ заборонено», а оскаржувана постанова складена у відповідності до ст. 283 КУпАП та вимог «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої Наказом МВС 07 листопада 2015 року№1395, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними та до задоволення не підлягають.

Керуючись ст.ст. 122, 251,278,280,283КУпАП, ст.ст.2,5,9,10,77,90,241,243-246,251,255 КАС України, суд ,-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора 3 роти 1 батальйону патрульної поліції у м. Кременчуці Управління патрульної поліції в Полтавській області Акулова Івана Валерійовича, треті особи: батальйон патрульної поліції у м. Кременчуці Управління патрульної поліції в Полтавській області, Управління патрульної поліції в Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №640797 від 04.10.2018 року - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження,а у разі їх оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст.286 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до пункту 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Глобинський районний суд Полтавської області.

Суддя А. О. Олефір