Справа № 814/1257/18
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2018 р.м.ОдесаСправа № 814/1257/18

Категорія: 2 Головуючий в 1 інстанції: Устинов І. А.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Потапчук В.О.

суддів: Шляхтицький О.І. , Семенюк Г.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2018 року прийнятого у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Миколаївської міської ради про зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

У травні 2018 року ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Миколаївської міської ради (далі - відповідач), в якому просив суд зобов'язати відповідача виправити текст опублікованого рішення Миколаївської міської ради № 26/1 від 21 грудня 2000 року, виклавши його у відповідності зі стенограмою сесії Миколаївської міської ради від 21 грудня 2000 року та вилучивши назву рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач прийнявши 21 грудня 2000 року рішення на сесії міської ради № 26/1 "Про перейменування вулиці Паркової у вулицю Анатолія Олійника та внесення змін до п.1 рішення міської ради від 03 березня 2000 року №17/20", не виконав його, що суперечить Регламенту міської ради. Так як сам позивач проживає на вказаній вулиці, невиконання такого рішення нервує позивача, позбавляє його сну та порушує його право на проживання у правовій державі, де виконуються нормативно-правові акти, а також спричиняє конфлікти пов'язані з назвою вулиці.

Відповідно до ч.2 ст.6.2 Регламенту міської ради, що був чинним у 2000 році, у разі виявлення невідповідності опублікованого тексту з оригіналом, виправлення рішення проводиться негайно. Оригіналом такого рішення є те, що проголосувала більшість депутатів.

При цьому, відповідач у відзиві на позов зазначає, що рішення №26/1 від 21 грудня 2000 року приймалось відповідно до Регламенту Миколаївської міської ради, що діяв на той час та затверджений рішенням міської ради від 10 грудня 1999 року № 15/3.

Крім того, відповідач зазначає, що ОСОБА_2 уже звертався з позовом до суду про оскарження рішення міської ради від 21 грудня 2000 року № 26/1, проте ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2018 року по справі № 490/2300/17 позов ОСОБА_2 до Миколаївської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення міської ради від 21 грудня 2000 року № 26/1 залишено без розгляду в зв'язку з пропущенням строку звернення до суду.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2018 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій зазначено, що рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим скаржник просить скасувати оскаржуване рішення та прийняту нове, яким адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Окрім того, скаржник вважає, що суд першої інстанції не дослідив витяг із стенограми, оскільки у рішенні суду першої інстанції помилково зазначено, що позовну вимогу ОСОБА_2 обґрунтовував тим, що відповідач 21 грудня 2000 року прийняв рішення № 26/1 «Про перейменування вулиці Паркової у вулицю Анатолія Олійника та внесення змін до п.І рішення міської ради від 03.03.2000 Х» 17/20». При цьому, скаржник в апеляційній скарзі зазначає, що він написав у позовній заяві, що вказане рішення оприлюднене відповідачем і стверджує, що його текст не відповідає рішенню, яке було прийняте відповідачем. Більш того, скаржник зазначає, що вищевказане рішення відповідач взагалі не приймав.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2018 року відкрито провадження у справі.

На підставі Указів Президента України №455/2017 від 29 грудня 2017 року "Про ліквідацію апеляційних адміністративних судів та утворення апеляційних адміністративних судів в апеляційних округах" та №296/2018 від 28 вересня 2018 року "Про переведення суддів", частини 6 статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" проведено заходи з передачі справ та матеріалів, що перебували в провадженні Одеського апеляційного адміністративного суду до П'ятого апеляційного адміністративного суду.

За результатами автоматизованого перерозподілу дану справу передано колегії суддів П'ятого апеляційного адміністративного суду у складі: Потапчук В.О., Семенюк Г.В., Шляхтицький О.І.

Ухвалою П'ятого апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року прийнято апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2018 року до провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Справу розглянуто відповідно п.3 ч.1 ст. 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, на підставі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Обставини справи.

03 березня 2000 року Миколаївська міська рада прийняла рішення № 17/20 "Про увіковічення пам'яті Миколаївського міського голови ОСОБА_3".

21 грудня 2000 року Миколаївська міська рада прийняла рішення № 26/1 "Про перейменування вулиці Паркової у вулицю Анатолія Олійника та внесення змін до п.1 рішення міської ради від 03 березня 2000 року № 17/20".

Як зазначає позивач у позові, стенограма сесії відповідача однозначно вказує на те, що міський голова з голосу запропонував депутатам міської ради внести зміни до пункту 1 рішення міської ради від 03 березня 2000 року № 17/20. Це рішення прийнято відповідачем, інших рішень щодо перейменування вулиці Паркової, наголошує позивач, міська рада 20 грудня 2000 року не приймала, що підтверджується стенограмою, текст якої позивач вказав в позовній заяві.

Текст рішення оприлюднено 23 березня 2017 року і жодний із його пунктів, як зазначає позивач, не відповідає прийнятому рішенню 21 грудня 2000 року.

20 квітня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до відповідача з заявою про негайне виправлення тексту опублікованого рішення міської ради від 21 грудня 2000 року № 26/1.

Але відповідач не тільки негайно не виконав вимоги заяви щодо виправлення вказаного рішення, а й не повідомив ОСОБА_2 про мотиви відмови у його виправленні, що й стало підставою для звернення позивача до суду з відповідною вимогою.

Висновок суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що рішення Миколаївської міської ради від 21 грудня 2000 року № 26/1, а також дії щодо його виконання чи бездіяльність щодо невиконання не порушує прав, свобод та інтересів позивача.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції правильним та таким, що відповідає вимогам Конституції України та Кодексу адміністративного судочинства України.

Джерела права й акти їх застосування.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.5 КАС Україна кожна особа має право в порядку встановленому Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням діє чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушенні її права, свободи чи інтереси.

Оцінка суду.

Дослідивши матеріали справи колегією суддів встановлено, що позивач не має ніякого відношення до процедури прийняття рішень міською радою. Позивач не згадується у рішенні Миколаївської міської ради від 21 грудня 2000 року № 26/1, а тому зазначений індивідуальний акт не стосується його інтересів.

Зазначене рішення, а також дії щодо його виконання, або бездіяльність щодо невиконання не породжує, не змінює та не припиняє права та обов'язки позивача.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є вирішення спорів з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів осіб від порушень з боку суб'єкта владних повноважень.

Згідно п.9 ч.5 ст.160 КАС України зазначається, що у позовній заяві повинно бути обґрунтовано порушення оскаржуваним рішенням, прав, свобод або інтересів позивача.

Відповідно до п.19 ст.4 КАС України - індивідуальний акт - акт (рішення) суб'єкта владних повноважень, виданий (прийнятий) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що рішення Миколаївської міської ради від 21 грудня 2000 року № 26/1, а також дії щодо його виконання чи бездіяльність щодо невиконання не порушує прав, свобод та інтересів позивача.

До такого ж висновку дійшов Верховний Суд в ухвалах від 02 січня 2018 року по адміністративній справі №9901/22/17, та від 05 січня 2018 року по адміністративній справі №800/149/18.

З урахуванням викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в повному обсязі ОСОБА_2 у задоволенні позовної вимоги про зобов'язання Миколаївську міську раду виправити текст опублікованого рішення від 21 грудня 2000 року № 26/1 виклавши його у відповідності зі стенограмою сесії Миколаївської міської ради від 21 грудня 2000 року та вилучити назву рішення.

Доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони не спростовують встановленого судами факту відсутності порушеного права, свобод та інтересів позивача.

Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат згідно вимог ст.139 КАС України не підлягає.

Керуючись ст.ст. 316, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2018 року прийнятого у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Миколаївської міської ради про зобов'язання вчинити дії - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню до Верховного Суду згідно вимог п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягає.

Повний текс судового рішення складений та підписаний 13 листопада 2018 року.

Головуючий суддя Потапчук В.О.
Судді Шляхтицький О.І. Семенюк Г.В.