Справа № 804/3609/18
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2018-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

06 листопада 2018 року м. Дніпросправа № 804/3609/18
Суддя І інстанції Жукова Є.О.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Мельника В.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційні скарги ОСОБА_1, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 червня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Рада суддів України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язати вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, згідно з яким просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача та зобов'язати ТУ ДСА України в Дніпропетровській області здійснити з 13 квітня 2018 року нарахування та виплату судді Центрального-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 суддівської винагороди у вигляді посадового окладу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року, із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,2.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 червня 2018 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано бездіяльністю Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області протиправною та зобов'язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 суддівської винагороди з 13 квітня 2018 року у вигляді посадового окладу в розмірі 20 прожиткових мінімумів, а саме: в сумі 1600 грн., із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,2.

Не погодившись з рішення суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що жодного спору з ТУ ДСА України в Дніпропетровській області про розмір посадового окладу між сторонами у справі не існує. Спір виник лише щодо застосування коефіцієнта 1,2 до посадового окладу, який визначений ч.4 ст.135 Закону України «Про судовий збір». Тобто суд першої інстанції зобов'язавши відповідача нарахувати та виплатити суддівську винагороду з 13 квітня 2018 року у вигляді посадового окладу в розмірі 20 прожиткових мінімумів, а саме: в сумі 1600 грн., із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,2 фактично вийшов за межі позовних вимог.

Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області також не погодилось із рішенням суду першої інстанції та оскаржило його в апеляційному порядку.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги зазначає, що підставою для нарахування та виплати суддівської винагороди у розмірах, визначених Законом України «Про судоустрій і статус суддів», із застуванням регіонального коефіцієнта 1,2 є результати кваліфікаційного оцінювання та здійснення правосуддя в суді. Враховуючи те, що 11 березня 2017 року повноваження судді ОСОБА_1 припинилися у зв'язку із закінченням п'ятирічного строку відсутні підстави для застування такого регіонального коефіцієнта.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, а тому відповідно до ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, та матеріалами справи підтверджено, що Указом Президента України від 12.03.2012 р. №193/2012, ОСОБА_1 призначено на посаду судді Баранівського районного суду Житомирської області.

Указом Президента України від 26.09.2015 р. №564/2015, у межаж п'ятирічного строку, було переведено ОСОБА_1 з Центрально-Міського районного суду міста Макіївки Донецької області на роботу на посаду судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Наказом голови Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області - І.Р. Бикановим від 12.10.2015 р. за №75-К, на підставі Указу Президента України від 26.09.2015 р. №564/2015 «Про переведення суддів» зараховано суддю ОСОБА_1 до штату Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, у зв'язку з призначенням його суддею цього ж суду з 13 жовтня 2015 р.

11 березня 2017 року повноваження судді ОСОБА_1 принилися у зв'язку із закінченням п'ятирічного строку.

Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 13.04.2018 р. №341/ко-18 вирішено: 1. визнати, що суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 за результатами кваліфікаційного оцінювання суддів місцевих та апеляційних суддів на відповідність займаній посаді набрав 729,4 бали; 2. визнати суддю Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 таким, що відповідає займаній посаді.

В матеріалах справи, містяться відомості, що відповідно до штатного розпису на 2018 р. Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області (з 13 квітня 2018 року) (на підставі рішення ВККСУ №341/о-18 від 13.04.2018 р.) суддівський посадовий оклад визначено у розмірі 35 240 грн.

Як вбачається з таблиці чисельності населення (за оцінкою) на 1 березня 2018 року та середня чисельність у січні-лютому 2018 року, роздрукованої з сайту Головного управління статистики у Дніпропетровській області, та, яка міститься в матеріалах справи, судом встановлено, що у м.Кривому Розі, а саме: наявне населення станом на 1 березня 2018 року - 631 493 тис. осіб; постійне населення станом на 1 березня 2018 року - 630 012 тис. осіб.

Суд апеляційної інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 130 Конституції України гарантує, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Відповідно до частини першої статті 135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 2. ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за:1) вислугу років;2) перебування на адміністративній посаді в суді;3) науковий ступінь;4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Згідно ч. 3. ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», базовий розмір посадового окладу судді становить:

1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Відповідно до 24 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», розмір посадового окладу судді, з 1 січня 2018 року становить: для судді місцевого суду - 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

При цьому, пунктом 22 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII передбачено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

За змістом статті 83 Закону №1402-VIII кваліфікаційне оцінювання проводиться Вищою кваліфікаційною комісією суддів України з метою визначення здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями. Критеріями кваліфікаційного оцінювання є: компетентність (професійна, особиста, соціальна тощо); професійна етика; доброчесність. Кваліфікаційне оцінювання за критерієм професійної компетентності проводиться з урахуванням принципів інстанційності та спеціалізації. Підставами для призначення кваліфікаційного оцінювання є: заява судді (кандидата на посаду судді) про проведення кваліфікаційного оцінювання, у тому числі для участі у конкурсі; рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про призначення кваліфікаційного оцінювання судді у випадках, визначених законом.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 13.04.2018 р. №341/ко-18 вирішено: 1. визнати, що суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 за результатами кваліфікаційного оцінювання суддів місцевих та апеляційних суддів на відповідність займаній посаді набрав 729,4 бали; 2. визнати суддю Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 таким, що відповідає займаній посаді.

Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області до суду першої інстанції було надано зміни до штатного розпису Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області на 2018 рік з 13 квітня 2018 року на підставі рішення ВККСУ №341/щ-18 від 13 квітня 2018 року, відповідно до якого, посадовий оклад позивача встановлений на рівні 20 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а саме в розмірі 35240 грн. (20*1762 грн.)

Водночас, колегія суддів зазначає, про те, що спір з приводу обчислення посадового окладу позивача, після проходження кваліфікаційного оцінювання суддів, між сторонами у справі відсутній.

Тобто, суд першої інстанції зобов'язавши відповідача нарахувати та виплатити суддівську винагороду з 13 квітня 2018 року у вигляді посадового окладу в розмірі 20 прожиткових мінімумів, а саме: в сумі 1600 грн., безпідставно вийшов за межі позовних вимог, що призвело до зниження посадового окладу позивача та невідповідності його розміру, визначеного Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Щодо невраховування Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області до посадового окладу позивача регіонального коефіцієнту 1,2, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.4 ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», до базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються регіональні коефіцієнти:

1) 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб;

2) 1,2 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше п'ятсот тисяч осіб;

3) 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб.

Тобто, законодавцем встановлено додатковий вид доплати, пов'язаний з навантаженням судді, який здійснює правосуддя, пов'язаним з кількістю населення.

Водночас п.17 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що повноваження суддів, призначених на посаду строком на п'ять років до набрання чинності цим Законом, припиняються із закінченням строку, на який їх було призначено. Судді, повноваження яких припинилися у зв'язку із закінченням такого строку, можуть бути призначені на посаду судді за результатами конкурсу, що проводиться в порядку, встановленому цим Законом.

Матеріалами справи встановлено, що 11 березня 2017 року повноваження судді ОСОБА_1 принилися у зв'язку із закінченням п'ятирічного строку.

Враховуючи те, що умовою для нарахування регіонального коефіцієнту є фактичне здійснення правосуддя, та з огляду на те, що ОСОБА_1 не здійснює правосуддя у зв'язку з закінченням повноважень, колегія не може погодитись з висновком суду першої інстанції щодо нарахування позивачу такої надбавки.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Сук проти України" від 10.03.2011, то як зазначив у ньому Суд, держава на власний розсуд визначає, які доплати надавати своїм працівникам із державного бюджету. Держава може ввести, призупинити або припинити їх виплату, вносячи відповідні законодавчі зміни. Однак, якщо законодавча норма, яка передбачає певні доплати, є чинною, а передбачені умови - дотриманими, державні органи не можуть відмовляти у їх наданні, доки законодавче положення залишається чинним (див. рішення у справі "Кечко проти України" (Kechko v. Ukraine), згадане вище, пункт 23).

Отже, як вказав Європейський Суд з прав людини, держава не може відмовляти у здійсненні особі певних виплат у разі чинності законодавчої норми, яка їх передбачає та відповідності особи умовам, що ставляться для їх отримання.

У випадку спірних правовідносин, законодавчо не передбачено нарахування регіонального коефіцієнту особі, яка не має повноваження на здійснення правосуддя.

Враховуючи те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 321, 322 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 червня 2018 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання законної, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова

суддя В.В. Мельник