Справа № 826/4291/17
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/4291/17 Суддя (судді) першої інстанції: Келеберда В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ганечко О.М.

суддів Федотова І.В.

Коротких А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.07.2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Державної служби зайнятості Міністерства соціальної політики України, Міністерства соціальної політики України про визнання протиправним та скасування рішень, наказів, зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ :

Позивачі звернулися до суду з адміністративним позовом до Державної служби зайнятості Міністерства соціальної політики України, Міністерства соціальної політики України, в якому просять визнати протиправним та скасувати рішення Державного секретаря Міністерства соціальної політики України Іванкевича В. від 06 березня 2017 року про погодження структури Державної служби зайнятості (Центрального апарату), визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби зайнятості (Центрального апарату) від 06 березня 2017 року № 18 «Про зміни в організації праці Державної служби зайнятості (Центрального апарату) з 06 березня 2017 року, визнати протиправним та скасувати рішення Державного секретаря Міністерства соціальної політики України Іванкевича В. від 15 грудня 2017 року про погодження структури Державної служби зайнятості (Центрального апарату), визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби зайнятості (Центрального апарату) від 15 грудня 2017 року № 174 «Про зміни в організації праці Державної служби зайнятості (Центрального апарату) з 15 грудня 2017 року, поновити дію структури Державної служби зайнятості (Центрального апарату) від 13 червня 2016 року з 06 березня 2017 року, стягнути з відповідачів на користь позивачів сплачений судовий збір у загальній сумі 2 304,80 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.07.2018 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивачі подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просять оскаржуване судове рішення скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Апелянти мотивують свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповністю з'ясовані обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідачами Державною службою зайнятості Міністерства соціальної політики України та Міністерством соціальної політики України подано відзиви на апеляційну скаргу, в яких вони просять відмовити в задоволені апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

У відповідності до ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до ч. 4 ст. 229, п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 06 березня та 15 грудня 2017 року структуру Центрального апарату Державної служби зайнятості погоджено Міністерством соціальної політики України в особі Державного секретаря Міністерства Іванкевича В. та затверджено в.о. голови Державної служби зайнятості (керівника Центрального апарату) Ярошенко В.

На підставі погоджених та затверджених структур в.о. голови Державної служби зайнятості Ярошенко В. видано накази від 06 березня та від 15 грудня 2017 року «Про зміни в організації праці Державної служби зайнятості (Центрального апарату).

Позивач вказує на відсутність у Державного секретаря Міністерства соціальної політики України Іванкевича В. повноважень на погодження структури Центрального апарату Державної служби зайнятості, у зв'язку з чим вбачає протиправність рішень щодо погодження структури та виданих у подальшому на цій підставі наказів.

Відповідно до Положення про Міністерство соціальної політики України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року №423 (далі - Положення №423) Мінсоцполітики є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який забезпечує формування та реалізує державну політику, зокрема у сфері праці та соціальної політики, зайнятості населення та трудової міграції, трудових відносин тощо.

Положенням про Державну службу зайнятості, затвердженим наказом Мінсоцполітики від 15 грудня 2016 року №1543 (далі - Положення №1543) визначено, що державна служба зайнятості є централізованою системою державних установ, діяльність якої спрямовується та координується Мінсоцполітики. Головною державною установою у централізованій системі державних установ державної служби зайнятості є Центральний апарат Служби.

Відповідно до пункту 8 розділу ІІІ Положення №1543, структура Центрального апарату Служби погоджується Міністерством соціальної політики України та затверджується Головою Центрального апарату Служби.

Тобто, нормативно-правовими актами визначено, що структура Центрального апарату Служби погоджується не виключно Міністром Мінсоцполітики, а Міністерством соціальної політики України, яке можуть представляти і інші посадові особи з числа керівництва, відповідно до покладених на них обов'язків.

Як встановлено судом першої інстанції, центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику, зокрема у сфері праці та соціальної політики, зайнятості населення та трудової міграції, трудових відносин, є саме Міністерство соціальної політики України, при цьому до повноважень Міністра, згідно з підпунктом 3 пункту 10 Положення №423, належить погодження структури апарату центральних органів виконавчої влади. Центральний апарат Державної служби зайнятості визначений законодавством як централізована система державних установ, діяльність якої спрямовується та координується Мінсоцполітики, тобто Служба не є центральним органом виконавчої влади.

Таким чином, погодження структури Центрального апарату Служби не входить до обсягу безпосередніх повноважень Міністра.

Такі ж норми містяться у Законі України «Про центральні органи виконавчої влади», який визначає повноваження, організацію та порядок діяльності центральних органів виконавчої влади, зокрема і Мінсоцполітики.

Водночас, у статті 10 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», визначено, що Державний секретар міністерства є вищою посадовою особою з числа державних службовців міністерства. Основним завданням державного секретаря міністерства є забезпечення діяльності міністерства, стабільності та наступності у його роботі, організація поточної роботи, пов'язаної із здійсненням повноважень міністерства.

Отже, враховуючи таке визначення у законі повноважень Державного секретаря міністерства, Державний секретар Мінсоцполітики, як вища посадова особа з числа державних службовців міністерства має повноваження щодо затвердження структури Державної служби зайнятості (Центрального апарату).

Як встановлено судом першої інстанції, структура Державної служби зайнятості (Центрального апарату) погоджувалася також з першим заступником Мінсоцполітики Крентовською О., про що свідчить її підпис на наданих до матеріалів справи на запит суду першої інстанції, копіях документів.

Також, розподіл обов'язків між Міністром соціальної політики України та його першим заступником та заступниками, затверджений наказом Мінсоцполітики від 04 листопада 2016 року №1297, відповідно до якого, перший заступник міністра організовує та координує роботу, зокрема щодо державного нагляду у сфері загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, у частині забезпечення відповідності чинному законодавству рішень правління Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, у тому числі погодження структури органу Фонду, граничної чисельності працівників, схем їх посадових окладів, видатків на адміністративно-господарські витрати тощо. Розподілом обов'язків також визначено, що перший заступник Міністра відповідає за взаємодію Мінсоцполітики з Центральним апаратом Служби.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про необґрунтованість тверджень позивачів щодо порушення процедури погодження структури Державної служби зайнятості (Центрального апарату), відсутності повноважень на таке погодження у Державного секретаря Мінсополітики, та подальшого протиправного винесення оскаржуваних наказів в.о. голови Державної служби зайнятості (Центрального апарату) про зміни в організації праці.

Доводи апелянтів, в частині того, що прийняття рішення стосовно реорганізації внутрішньої структури Державної служби зайнятості (Центрального апарату) належить виключно до компетенції Міністра соціальної політики України Реви А., спростовуються викладеними вище нормативними актами, а тому не можуть заслуговувати на увагу.

За таких обставин, апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому у її задоволенні необхідно відмовити, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.07.2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді І.В. Федотов

А.Ю. Коротких

Повний текст постанови виготовлено 13 листопада 2018 року.

v