Справа № 826/7425/18
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2018-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 листопада 2018 року № 826/7425/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кармазіна О.А., при секретарі судового засідання Патук А.С., за участі:

позивача: ОСОБА_1, від відповідача-1: ОСОБА_2

розглянувши за правилами загального провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу:

за позовомОСОБА_3
до Державного бюро розслідувань (відповідач-1)
Директора Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 (відповідач-2)
про визнання недійсним та скасування наказу від 28.04.2018 № 54,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код: НОМЕР_1) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державного бюро розслідувань (01008, м. Київ, вул. Грушевського, 12/2, код ЄДР: 41760289), директора ДБР, Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань, в якому, з урахуванням заяв від 11.06.2018, 15.08.2018 просить суд:

- визнати недійсним та скасувати рішення засідання установчих зборів з формування складу Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань, оформлене протоколом від 30.03.2018 № 1;

- визнати недійсним та скасувати наказ директора Державного бюро розслідувань від 28.04.2018 № 54 «Про затвердження складу Ради Громадського контролю при Державному бюро розслідувань».

В обґрунтування позову, позивач зазначає, що є першим заступником Голови Всеукраїнської громадської організації «Народний антикорупційний нагляд», учасником установчих зборів з формування Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань.

При підготовці та проведенні зазначених установчих зборів було грубо порушено його права, а також права інших учасників зазначених зборів, що потягнуло за собою прийняття незаконного рішення про формування Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань.

Так, як зазначено позивачем, в порушення п. 4 Розділу ІІ Порядку проведення установчих зборів з формування Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань, затвердженого наказом ДБР № 17 від 23.02.2018, відбувалась додаткова реєстрація учасників після 13:45, у той час, коли збори повинні були розпочатися о 14:00, а реєстрація мала закінчитись о 13:45. Таким чином, додатково зареєстровано 3-х осіб - ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 Наведене, як зазначається позивачем, підтверджується окремою думкою члена Лічильної комісії ОСОБА_10 Зазначене порушення, на думку позивача, прямо вплинуло на підсумковий результат голосування, адже одна з осіб зареєстрованих «додатково» стала членом Ради громадського контролю, порушивши п. 4 Розділу ІІ Порядку.

Крім того, позивач зазначає про використання під час голосування бюлетенів, що містили неповну інформацію. Так, учасникам установчих зборів були видані бюлетені, що не містили інформацію про делегатів, що вибули (ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_6, ОСОБА_14, ОСОБА_15І.), що в результаті суттєво вплинуло на результати голосування, оскільки при підрахунку голосів було виявлено, що за вибулих осіб відділи свої голоси 28 делегатів зборів, що є суттєвою частиною всієї кількості учасників. Аналогічну думку щодо цього, як зазначено у позові, висловили члени Лічильної комісії - ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18

Позивач також звертає увагу на порушення положень Порядку формування складу Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань», затвердженого постановою КМ України від 20.1.2017 № 1086. Так, позивач зазначає, що в порушення п. 5 зазначеного Порядку: цілі і завдання статутної діяльності 20-и громадських організацій, що подали документи, не містять даних, що останні проводять діяльність з питань, пов'язаних із правозахисною діяльністю; кандидати, які вже є членами громадських рад при інших правоохоронних органах або членами Громадської ради доброчесності - 4 особи.

Позивач зазначає про порушення і п. 56 ст. 6 Порядку, а саме: в автобіографії немає даних: немає інформації про політичну діяльність - 33 особи; немає даних про судимість - 11 осіб; немає даних про громадянство - 9 осіб.

У позові вказується, що якщо рахувати, що в окремих кандидатів виявлено по 2-3 порушення, то в цілому незаконно допущено 56 із 99 громадських організацій, які були допущені до конкурсу з формування складу Ради громадського контролю при ДБР.

Позивач вважає, що вказана інформація, що не була зазначена кандидати має не просто формальне значення, а суттєво вплинула на результати голосування при обранні Ради Громадського контролю при ДБР. Внаслідок вказаних порушень, на думку позивача, більше половини кандидатів до Ради громадського контролю ДБР були незаконно допущені до прийняття участі в установчих зборів та приймали участь в голосуванні.

У позові також звертається увага на порушення принципу таємного голосування. Так, за твердженням позивача, в процесі голосування за членів Ради робочою комісією по проведенню установчих зборів були допущені порушення принципу таємного голосування. Отримавши бюлетені до початку голосування, більшість кандидатів відкрито заповнювали бюлетені, при цьому порядок заповнення можна контролювати, що і робили зацікавлені особи. Крім того, сам бюлетень складався з двох частин: контрольний талон і бюлетень, в якому зазначені всі члени, допущені до голосування. Контрольний талон, після видачі бюлетеня, відривається від бюлетеня і залишається у членів робочої групи, а бюлетень видається на руки. На контрольному талоні проставлений номер і аналогічний номер проставлений на бюлетені. Також в контрольному талоні проставлений окремо порядковий номер учасника зборів. Такий же номер проставлений в бюлетені для голосування. Учасник зборів розписувався у контрольному талоні, його відривали і видавали на руки бюлетень з прізвищами, якими в подальшому учасники голосували за конкретних осіб. Зазначене, на думку заявника, створює можливість порівняти використані бюлетені і талони та отримати інформацію про те, хто за кого голосував, що є порушенням принципу таємного голосування.

Позивач зазначає про проведення аналізу документів, поданих на конкурс, за результатами якого встановлено, що в окремих кандидатів документи не відповідають вимогам п. 6 Порядку, а саме: автобіографія не містить обов'язкової інформації про членство у політичних партіях (в тому числі в минулому), відсутні відомості про наявність чи відсутність судимості; в порушення п. 5 Порядку окремі кандидати є членами громадської ради при МЮ України, громадської ради при ГУ ДФС у м. Києві.

У взаємозв'язку з наведеним позивач посилається на те, що відповідно до п.п. 5 п. 10 Положення, повноваження окремого члена Ради достроково припиняються на підставі рішення Ради у разі встановлення факту подання недостовірної інформації для участі у конкурсі з формування складу Ради.

Таким чином, на думку позивача, повноваження вказаних членів Ради без рішення суду повинні бути припинені наказом директора ДБР, чого директором ДБР не було зроблено. Не усунення вказаних порушень, як зазначає позивач, зайвий раз свідчить про нелегітимність обраного складу Ради громадського контролю при ДБР.

Позивач також зазначає, що перед початком проведення зборів він особисто вказав Директору ДБР на вказані вище порушення при підготовці та початку проведення зборів і запропонував не робити фарсу, припинити порушувати закони та призначити повторний конкурс, однак останній проігнорував його пропозиції і відкрив збори.

З урахуванням наведеного у сукупності позивач просить задовольнити позов.

Відповідач-1 (ДБР) у відзиві на позов (т.2., а.с. 79-87) зазначає про необґрунтованість позову та його передчасність.

Так, ДБР зазначає, що заявляючи вимог про скасування наказу ДБР № 54 від 26.04.2018Є позивач, втім, жодним чином не обґрунтовує, які саме положення законодавства були порушені відповідачем при прийнятті оскаржуваного наказу. Наводячи нормативно-правове регулювання щодо процесу формування Ради громадського контролю, відповідач акцентує увагу на тому, що директор ДБР затверджує персональний склад ради на підставі протоколу засідання установчих зборів. Вказаний наказ у даному випадку, як зазначено у відзиві, прийнято на виконання імперативних положень п. 8 Положення про Раду громадського контролю при ДБР та п. 17 Порядку проведення установчих зборів з формування Ради на підставі поданого до відповідача Протоколу № 1. Вказані положення, як зазначено у відзиві, чітко визначають обов'язок відповідача затвердити персональний склад Ради на підставі відповідного протоколу установчих зборів про визначення персонального складу Ради, без права відмови у затвердженні складу Ради. Вчинення інших дій або допущення бездіяльності за таких обставин було б протиправним.

Відтак, відповідач вважає оскаржуваний наказ законним та обґрунтованим. Звертає також увагу, що оскаржуваним наказом не порушено жодних прав позивача, що є підставою для відмови у задоволенні позову щодо скасування наказу, який, на думку відповідача, є актом індивідуальної дії та стосується прав та обов'язків інших осіб, ніж позивач.

Відносно ж першої позовної вимоги, відповідач звертає увагу на те, що у ДБР, директора ДБР відсутні повноваження щодо надання правової оцінки такому рішенню, а також на вчинення будь-яких дій щодо вказаного рішення.

Відповідач-2 (директор ДБР) у заяві від 12.10.2018 на підставі ст. 194 КАС України просив розглядати справу за його відсутності та врахувати при розгляді справи вищезгаданий відзив на позов, відмовити у задоволенні позовних вимог.

Процесуальні дії, вчинені у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.05.2018 позовну заяву залишено без руху як таку, що подана без додержання вимог, встановлених ч. 4 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України, та встановлено строк для їх усунення.

Ухвалою від 26.06.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Відповідачами визначено ДБР та директора ДБР. Вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 15.08.2018. У підготовчому засіданні оголошувались перерви.

Під час підготовчого провадження, під час засідання 13.09.2018, за клопотанням позивача постановлено ухвалу про залучення до участі у справі відносно першої позовної вимоги відповідача - Ради Громадського контролю при Державному бюро розслідувань. Позивач вважає, що РГК при ДБР виконує функції суб'єкта владних повноважень, оскільки, зокрема, делегує своїх представників до дисциплінарного органу. При цьому позивач зазначає, що на дату подання позову РГК не була сформована.

Задовольняючи клопотання позивача, суд зазначив, що на вказаній стадії судового процесу, тобто на стадії підготовчого провадження, враховуючи право позивача заявляти до певних осіб вимоги, які він вважає такими, що підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, суд, не оцінюючи та не обговорюючи на цій стадії процесу статус, функції та повноваження РГК при ДБР та власне установчих зборів, вважає за можливе залучити до участі у справі відносно першої позовної вимоги Раду громадського контролю в якості відповідача у справі. Суд звернув увагу на те, що оцінка статусу, функцій та повноважень РГК при ДБР та установчих зборів буде надана за результатами розгляду справи по суті, дослідження доказів у справі, заслуховування представників учасників справи, тобто за результатами з'ясування всіх обставин у справі та суті оскаржуваних рішень.

У підготовчому засіданні 02.10.2018 ухвалено про закриття підготовчого засідання та призначення справи до розгляду по суті на 08.11.2018.

У судове засідання 08.11.2018 не з'явився відповідач-2, який подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Уповноважені представники Відповідача-3 у дане судове засідання також не з'явилися. Між тим, повістка про виклик надіслана за адресом місцезнаходження цього відповідача та вручена за цим адресом 08.10.2018. Враховуючи наведене, справу розглянуто без участі представників відповідча-3 на підставі п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України.

Ухвалою від 08.11.2018 закрито провадження у справі в частині позовних вимог до РГК при ДБК щодо визнання недійсним та скасування рішення засідання Установчих зборів з формування складу Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань, що оформлено протоколом № 1 від 30 березня 2018 року

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

30 березня 2018 року проведено засідання Установчих зборів з формування складу Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань, про що складено Протокол № 1. Відповідно до цього протоколу, голова установчих зборів - ОСОБА_21, секретар - Перова К.Ю.

Порядок денний: про проведення додаткової ідентифікації осіб, зареєстрованих для участі у засіданні установчих зборів з формування складу РГК при ДБР; про обрання складу ади Громадського контролю при ДБР, шляхом рейтингового голосування за осіб, кандидатури яких внесені громадськими об'єднаннями, які особисто присутні на установчих зборах; про розгляд пропозиції щодо надання слова кожному з кандидатів для короткої презентації щодо себе; про розгляд пропозиції щодо внесення уточнень до процедури обрання до складу РГК при ДБР; про затвердження переліку делегатів зі списку у бюлетені, які вибули; при прийняття рішення про затвердження завершення голосування та початок підрахунку голосів («за» - 60, проти - « 0», «утримались» - « 0», - «рішення прийнято»).

З протоколу вбачається, що Головою установчих зборів оголошено Протокол № 1 засідання лічильної комісії установчих зборів з обрання членів РГК при ДБР від 30.03.2018.

Головою Установчих зборів оголошено склад обраної на установчих зборах Ради Громадського контролю при Державному бюро розслідувань. Так, до РГК при ДБР обрано 15 осіб.

На підставі протоколу № 1 засідання установчих зборів з формування Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань від 30 березня 2018 року № 1 директором ДБР видано оскаржуваний наказ №54 від 26 квітня 2018 року «Про затвердження складу Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань».

Оскаржуваний наказ видано відповідно до статті 28 Закону України "Про Державне бюро розслідувань", пункту 8 Положення про Раду громадського контролю при Державному бюро розслідувань, пункту 15 Порядку формування складу Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2017 року N 1086, пункту 17 Порядку проведення установчих зборів з формування Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань, затвердженого наказом Державного бюро розслідувань від 23 лютого 2018 року N 17, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07 березня 2018 року за N 277/31729, на підставі вищезгаданого протоколу та керуючись пунктом 8 частини першої статті 12 Закону України "Про Державне бюро розслідувань".

Відповідно оскаржуваним наказом затверджено склад Ради згідно додатку до нього.

У взаємозв'язку з наведеним, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 12 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» («Рада громадського контролю при Державному бюро розслідувань») з метою забезпечення прозорості та цивільного контролю за діяльністю при Державному бюро розслідувань утворюється Рада громадського контролю у складі 15 осіб, яка формується на засадах відкритого та прозорого конкурсу.

Положення про Раду громадського контролю та порядок її формування затверджуються Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 12 Закону).

Відповідно до п. 1 Положення про Раду громадського контролю при Державному бюро розслідувань, затвердженого постановою КМ України від 20 грудня 2017 р. № 1086 (далі - Положення № 1086), Рада громадського контролю при Державному бюро розслідувань є колегіальним консультативно-дорадчим органом, що утворюється відповідно до Закону України "Про Державне бюро розслідувань" для забезпечення прозорості та цивільного контролю за діяльністю Державного бюро розслідувань.

Відповідно до п. 8 цього ж Положення Рада формується на засадах відкритого та прозорого конкурсу у складі 15 осіб строком на один рік.

Рішення, зокрема, про затвердження персонального складу Ради оформлюються відповідним актом Державного бюро розслідувань і оприлюднюються в установленому цим Положенням порядку.

Вищезгаданою постановою КМ України також затверджено Порядок формування складу Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань.

Цим Порядком визначено, що склад Ради формується за результатами конкурсу, проведеного під час установчих зборів Ради (далі - установчі збори) шляхом рейтингового голосування за осіб, кандидатури яких внесені громадськими об'єднаннями (далі - делеговані особи), які особисто присутні на установчих зборах.

Відповідно до п. 5 цього Порядку в установчих зборах беруть участь делеговані особи від громадських об'єднань, що діють відповідно до Закону України "Про громадські об'єднання" та протягом не менше двох років до дня подання документів для участі в конкурсі провадять діяльність з питань, пов'язаних із правозахисною діяльністю.

Відповідно до пункту 12 зазначеного Порядку порядок проведення установчих зборів визначається Директором Державного бюро розслідувань. Під час проведення установчих зборів, які відкриває уповноважена особа, з числа делегованих осіб обирається лічильна комісія, голова установчих зборів та секретар.

Підрахунок голосів здійснюється лічильною комісією відкрито, у присутності учасників установчих зборів.

Відповідно до пункту 11 розділу VII («Порядок обрання кількісного складу Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань та проведення рейтингового голосування») Порядку проведення установчих зборів з формування Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань, затвердженого наказом ДБР 23.02.2018 року № 17 (далі - Порядок), який зареєстровано у МЮ України 07.03.2018 р. за № 277/31729, за результатами підрахунку голосів лічильна комісія складає протокол про підсумки голосування щодо всіх кандидатів до складу Ради громадського контролю, який оголошується головою установчих зборів. Протокол лічильної комісії підписується усіма членами лічильної комісії та є невід'ємною частиною протоколу установчих зборів (п. 12 Порядку № 17).

Слід додати, що відповідно до п. 14. Порядку № 17 Рада громадського контролю вважається сформованою, якщо до її складу обрано п'ятнадцять осіб з числа учасників установчих зборів.

Рішення установчих зборів оформлюються протоколом засідання установчих зборів, який складається секретарем установчих зборів після закінчення установчих зборів, підписується головою установчих зборів і секретарем та передається до Державного бюро розслідувань (п. 16 Порядку № 17).

На підставі поданого до Державного бюро розслідувань протоколу засідання установчих зборів Директор Державного бюро розслідувань затверджує персональний склад Ради громадського контролю, що оприлюднюється на офіційному веб-сайті Державного бюро розслідувань (п. 17 Порядку № 17).

Відповідно до п. 13. Порядку формування складу Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань, затвердженого вищезгаданою постановою КМ України № 1086 від 20.12.2017, також передбачено, що рішення установчих зборів оформлюється протоколом, який складається після закінчення установчих зборів, підписується головою установчих зборів і секретарем та передається до Державного бюро розслідувань.

З наведеного у сукупності вбачається, що директор ДБР не має наглядових чи контрольних повноважень, які б надавали йому можливість втручатися у розгляд питань Установчими зборами чи лічильної комісії, скасовувати чи зупиняти дію рішень Установчих зборів чи лічильної комісії, не враховувати або ігнорувати рішення Установчих зборів чи лічильної комісії.

У той же час, наведені вище норми встановлюють, що за наявності протоколу Установчих зборів, директор ДБР зобов'язаний видати наказ про затвердження персонального складу РГК при ДБР, що у даному випадку і було вчинено.

Що стосується доводів позивача відносно невідповідності окремих кандидатів до складу ради кваліфікаційним вимогам, слід зазначити, що порядок вирішення цих питань, за наявності відповідних обставин, визначений підпунктами 5 та 6 пункту 10 Положення № 1086, відповідно до якого повноваження окремого члена Ради достроково припиняються на підставі рішення Ради, тобто самою Радою, у разі: встановлення факту подання недостовірної інформації для участі у конкурсі з формування складу Ради; встановлення обмежень щодо членства в Раді відповідно до частини першої статті 28 Закону України "Про Державне бюро розслідувань".

У взаємозв'язку з наведеним, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У свою чергу, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даному випадку, виходячи з меж заявлених позовних вимог та їх обґрунтування, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки досліджених доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на з'ясуванні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання недійсним та скасування наказу директора Державного бюро розслідувань від 28.04.2018 № 54 «Про затвердження складу Ради Громадського контролю при Державному бюро розслідувань», оскільки, за висновком суду, оскаржуване рішення є законним. Судом не встановлено порушень з боку відповідача прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин у зв'язку з виданням зазначеного наказу.

Доводи позивача та надані ним матеріали, досліджені та оцінені судом, не спростовують наведених висновків суду та не доводять зворотного. У взаємозв'язку з наведеним слід зазначити, що відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що у даному випадку і вчинено судом.

Таким чином, враховуючи вищевикладене у сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову та, відповідно, до висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, і.н.: НОМЕР_1) до Державного бюро розслідувань (01008, м. Київ, вул. Грушевського, 12/2, код ЄДР: 41760289), директора Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 про визнання недійсним та скасування наказу директора Державного бюро розслідувань від 28.04.2018 № 54 «Про затвердження складу Ради Громадського контролю при Державному бюро розслідувань» - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя О.А. Кармазін

Повний текст рішення суду складено та підписано 12.11.2018