Справа № 826/6102/18
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/6102/18 Суддя (судді) першої інстанції: Григорович П.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузьмишиної О.М.,

суддів Костюк Л.О., Шелест С.Б.,

за участю секретаря судового засідання Пушенко О.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Кабінету Міністрів України про скасування постанови, -

У с т а н о в и в:

ОСОБА_2 13 квітня 2018 року звернувся у суд із позовом до Кабінету Міністрів України, у якому просив скасувати постанову від 7 червня 2017 року № 394 «Про внесення змін у додаток до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1996 р. №1548 та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України».

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 серпня 2018 року позовну заяву залишено без розгляду.

Рішення суду умотивовано тим, що ураховуючи надані позивачем копії листків непрацездатності, в періоди: з 26.06.2017 по 18.07.2017; з 31.07.2017 по 30.08.2017; з 02.10.2017 по 22.10.2017; з 10.11.2017 по 29.11.2017; з 23.12.2017 по 25.12.2017 він не був позбавлений фізичної можливості реалізувати право на судовий захист шляхом звернення до суду з даним позовом. Також, місцевий суд дійшов до висновку, що пропуск строку звернення до суду в період з 10.01.2018 по 13.04.2018 є неповажним та позивачем не надано доказів неможливості звернутись до суду у вказаний період.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу та повернути справу до суду першої інстанції на новий розгляд.

В обгрунутвання вимог апеляційної скарги посилається на те, що ним було пропущено термін звернення до суду 84 дні, а були надані листки тимчасової непрацездатності на 102 дні. Також, апелянт вказує, що в січні 2018 року припинив підприємницьку діяльність, тому листки непрацездатності ним не оформлялися, однак оскільки він є інвалідом другої групи ЧАЕС, то в подальшому лікувався, однак без оформлення листків непрацездатності.

22 жовтня 2018 року та 05 листопада 2018 року на адресу суду від позивача надійшли клопотання про перенесення розгляду справи на інший час, у зв'язку із тим, що в листопаді він відбуває на санатарно - курортне лікування.

Ураховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а також те, що участь у судовому засіданні учасників справи не визнано обов'язковою, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційним судом розглянуто справу в порядку письмового провадження згідно ч. 2 ст. 313, п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін, з таких підстав.

Частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною другою статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини третьої статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для поновлення такого строку є наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Судом установлено, що позивач оскаржує постанову Кабінету Міністрів України від 7 червня 2017 року № 394 «Про внесення змін у додаток до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1996 р. №1548 та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України».

Вказана постанова набрала чинності з дати, визначеної в документі, а саме з 01 липня 2017 року, офіційно опублікована 10 червня 2017 року в газеті «Урядовий кур'єр» №106, а 20 червня 2017 року в «Офіційному віснику України» №48.

Таким чином, як вірно зазначено судом першої інстанції, оскільки оскаржувана постанова вважається загальновідомою та загальнодоступною з 10 червня 2017 року, набрала чинності 01 липня 2017 року, граничним строком звернення до суду є 01 січня 2018 року (у випадку відрахування шестимісячного строку звернення до суду від дати набрання чинності нормативно-правовим актом, а не від дати його опублікування), однак позивач звернувся до суду з даним позовом лише 13 квітня 2018, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції Окружного адміністративного суду м. Києва.

Доводи позивача щодо поважності причин пропуску строку через перебування його на лікарняному, колегія суддів не приймає до уваги, позаяк позивачем не надано суду доказів перебування позивача на лікарняному протягом 10 січня 2018 - 13 квітня 2018 (день звернення до суду).

При цьому, апеляційний суд критично сприймає твердження апелянта про те, що він в січні 2018 року припинив підприємницьку діяльність, тому листки непрацездатності ним не оформлялися, однак оскільки він є інвалідом другої групи ЧАЕС, то в подальшому лікувався, однак без оформлення листків непрацездатності. Позаяк, позивачем не надано будь - яких інших доказів непрацездатності у вказаний час (довідки, виписки із амбулаторної картки хворого, тощо).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов'язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової визначеності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).

Таким чином, під час апеляційного розгляду справи колегією суддів установлено, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, залишивши адміністративний позов без розгляду.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права. Тому, відсутні підстави для задоволення вимог апелянта.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 312, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 КАС України, суд

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Кузьмишина
суддя Л.О. Костюк
суддяС.Б. Шелест