Справа № 826/9586/18
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2018-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

01 листопада 2018 року № 826/9586/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Катющенка В.П., за участю секретаря судового засідання Скидан С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомПриватного акціонерного товариства "Київський маргариновий завод"
до про Головного управління ДФС у м. Києві визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

за участю:

від позивача - Йовдій Д.В.;

від відповідача - Мазира Н.О., Мешок А.М., Резнікова Т.В.

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерного товариства "Київський маргариновий завод" (далі - ПАТ "Київський маргариновий завод") звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві (далі - ГУ ДФС) від 11.06.2018:

№ про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість за грудень 2017 року на 109897,00 грн;

№ про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 2505630,00 грн, у тому числі: за податковими зобов'язаннями - 1670420,00 грн та штрафними (фінансовими) санкціями - 835210,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки акта перевірки від 22.05.2018 № 345/26-15-14-01-01/00333581 є безпідставними та суперечать положенням чинного законодавства. Позивач наполягає, що правомірно включив до складу податкового кредиту та відобразив від'ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість, сплачені в ціні придбаного товару у ТОВ "Поліська торгова компанія". Звернув увагу, що на момент вчинення спірних господарських операцій контрагент позивача був зареєстрованим платником податку на додану вартість. Також зазначив, що господарські операції оформлені належним чином складеними первинними документами, правова оцінка яким не була надана відповідачем під час проведення перевірки. Стверджує, що отриманий від ТОВ "Поліська торгова компанія" товар був використаний позивачем у власній господарській діяльності. За наведених обставин вважає, що первинні документи, складені за результатами господарських операцій з ТОВ "Поліська торгова компанія", є підставою для бухгалтерського та податкового обліку, а висновки акта перевірки ґрунтуються на припущеннях контролюючого органу.

Ухвалою суду від 25.06.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 826/9586/18, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 19.07.2018.

18.07.2018 представником відповідача Мазирою Н.О. подано до суду відзив на позовну заяву, у якому остання просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. За змістом вказаний відзив дублює висновки акта перевірки та містить виклад обставин, які не є предметом розгляду даної справи. При цьому, в частині, що оскаржується позивачем, представник відповідача наголошує на безпідставному документальному оформленні позивачем господарських операцій з ТОВ "Поліська торгова компанія", позаяк останні не мали реального характеру.

19.07.2018 представником позивача Кащенко М.Ю. подано до суду клопотання про відкладення підготовчого засідання у справі.

Ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати у судовому засіданні 19.07.2018 відкладено підготовче засідання на 04.10.2018.

02.10.2018 представником позивача Йовдій Д.В. подано до суду додаткові пояснення, у яких останній з посиланням на відповідні первинні документи навів доводи у спростування висновків контролюючого органу про нереальність господарських операцій з ТОВ "Поліська торгова компанія" та пояснив поетапне використання придбаної продукції.

У судовому засіданні 04.10.2018 відкладено розгляд справи на 01.11.2018.

Ухвалою суду від 01.11.2018 закрито підготовче провадження та, зважаючи на заяви сторін, призначено справу до судового розгляду по суті 01.11.2018.

Представник позивача у судовому засіданні 01.11.2018 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Представники відповідачів у судовому засіданні 01.11.2018 заперечували проти позовних вимог та просили суд відмовити у задоволенні позову.

На підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 01.11.2018 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

У періоди з 19.02.2018 по 14.03.2018, з 25.04.2018 по 15.05.2018 посадовими особами ГУ ДФС проведено документальну планову виїзну перевірку ПАТ "Київський маргариновий завод" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, валютного - за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, за результатами якої складено акт від 22.05.2018 № 345/26-15-14-01-01/00333581 (том 1 а.с. 17-88).

У акті перевірки з питання, що оскаржується позивачем, контролюючим органом зафіксовано порушення ПАТ "Київський маргариновий завод" п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-IV (із змінами та доповненнями), в результаті чого занижено суму податку на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 1670420,00 грн, у тому числі по періодам: за липень 2017 року у сумі 933655,00 грн, за серпень 2017 року у сумі 552834,00 грн, за вересень 2017 року у сумі 89584,00 грн, за грудень 2017 року у сумі 94347,00 грн, та завищено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на загальну суму 109897,00 грн, в тому числі по періодам: за грудень 2017 року у сумі 109897,00 грн.

На підставі виявлених порушень, 11.06.2018 контролюючим органом були прийняті податкові повідомлення-рішення:

№ про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість за грудень 2017 року на 109897,00 грн (том 1 а.с. 89);

№ про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 2505630,00 грн, у тому числі: за податковими зобов'язаннями - 1670420,00 грн та штрафними (фінансовими) санкціями - 835210,00 грн (том 1 а.с. 91).

Не погодившись з вказаними рішеннями контролюючого органу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Підставою для прийняття спірних рішень став висновок контролюючого органу про те, що первинні документи, оформлені за наслідками господарських операцій ПАТ "Київський маргариновий завод" з ТОВ "Поліська торгова компанія", містять недостовірні відомості. На думку контролюючого органу, ПАТ "Київський маргариновий завод" створено штучну видимість здійснення господарських операцій з вказаним контрагентом-постачальником, шляхом формального складення первинних документів, які не супроводжувалися дійсним рухом активів у процесі виконання операцій саме з цим контрагентом.

Так, у акті перевірки зафіксовано, що в ході опрацювання податкової інформації по ТОВ "Поліська торгова компанія" відповідачем встановлено, що свідоцтво платника ПДВ останнього анульовано 27.04.2018.

На переконання відповідача, про неможливість вчинення господарських операцій ТОВ "Поліська торгова компанія" свідчить й наступна інформація:

- відповідно до звіту за формою 1ДФ за І квартал 2017 року, поданого ТОВ "Поліська торгова компанія" до органів ДФС , кількість працівників складає 1 особа, яка одночасно являється засновником, директором та головним бухгалтером підприємства;

- баланс, звіт про фінансовий результат за 2017 рік ТОВ "Поліська торгова компанія" до органів ДФС не подано, у зв'язку з чим неможливо встановити наявність основних засобів на підприємстві у період взаємовідносин з ПАТ "Київський маргариновий завод"; згідно звіту про фінансовий результат за 2016 рік балансова вартість основних засобів ТОВ "Поліська торгова компанія" складала 0,00 грн;

- декларації з екологічного податку, земельного податку, транспортного податку, які б могли свідчити про наявність відповідних ресурсів (складські, офісні приміщення, транспортні засоби, земельні ділянки) ТОВ "Поліська торгова компанія" з моменту реєстрації 24.11.2015 по дату акта до органів ДФС не подавало;

- згідно аналізу даних ЄРПН з моменту реєстрації 24.11.2015 по дату акта ТОВ "Поліська торгова компанія" не отримувало послуги з оренди приміщення, опалення, водо-, тепло-постачання, зв'язку, не придбавала канцелярські засоби тощо. Відсутність таких витрат є одним із свідчень фактичної неможливості здійснення господарської діяльності суб'єкта господарювання;

- ТОВ "Поліська торгова компанія" не являється імпортером та експортером з моменту реєстрації з 24.11.2015.

За даними Єдиного реєстру реєстру податкових накладних ТОВ "Поліська торгова компанія" у періоді січень-лютий 2017 року здійснювало придбання у ТОВ "ЕКО ГРУП КИЇВ" олії соняшникової нерафінованої (321120 кг) та у ТОВ "РЕЙДФІРМ" олії соняшникової нерафінованої (88760 кг), олеїну пальмового рафінованого вибіленого дезодорованого (20 кг).

Серед зареєстрованих в ЄРПН від постачальників на адресу ТОВ "ЕКО ГРУП КИЇВ" постачальників податкових накладних з номенклатурою: олія соняшникова нерафінована з моменту реєстрації з 15.04.2016 по 31.03.2017 не встановлено.

Серед зареєстрованих в ЄРПН від постачальників на адресу ТОВ "РЕЙДФІРМ" постачальників податкових накладних з номенклатурою: олія соняшникова нерафінована, олеїн пальмовий рафінований вибілений дезодорований з моменту реєстрації з 09.12.2016 по 31.03.2017 не встановлено. ТОВ "РЕЙДФІРМ" не являється імпортером з моменту реєстрації з 09.12.2016.

За наведених обставин, відповідач дійшов висновку про неможливість встановити походження товару: олія соняшникова нерафінована, олеїн пальмовий рафінований вибілений дезодорований, що був реалізований ТОВ "Поліська торгова компанія" на адресу ПАТ "Київський маргариновий завод" у січні-березні 2017 року, а по ланцюгу постачання - придбання зазначених товарів не встановлено.

Згідно даних АІС "СФП" по ТОВ "Поліська торгова компанія" наявна картка суб'єкта фіктивного підприємництва від 11.04.2017 № 339/7/26-52-21-03. Орган ДПС, який виявив та відпрацював СФП ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві, згідно з якою ТОВ "Поліська торгова компанія" зареєстровано (перереєстровано) у органах державної реєстрації фізичними особами з подальшою передачею (оформленням) у володіння чи управління підставним (неіснуючим), померлим, безвісти зниклим особам або таким особам, що не мали наміру провадити фінансово-господарську діяльність або реалізовувати повноваження. Дата встановлення ознаки -10.04.2017.

Також під час перевірки контролюючим органом прийнято до уваги протокол допиту від 10.04.2017, у якому засновник ТОВ "Поліська торгова компанія" ОСОБА_7 заперечила свою причетність до ведення фінансово-господарської діяльності вказаного товариства.

Крім того, відповідач керувався інформацією, викладеною в ухвалі Богунського районного суду м. Житомира від 08.06.2017 у справі № 295/6254/17, згідно якої ТОВ "Поліська торгова компанія" фігурує у кримінальному провадженні № 0000015, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.05.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 212, частиною другою статті 205 Кримінального кодексу України.

Таким чином, наведена інформація щодо контрагента ТОВ "Поліська торгова компанія" свідчить про неможливість вчинення господарських операцій з ПАТ "Київський маргариновий завод" у перевіряємому періоді.

Встановлені у сукупності обставини стали підставою для висновку контролюючого органу про порушення позивачем норм податкового законодавства під час формування податкового кредиту у перевіреному періоді.

Надаючи оцінку доводам контролюючого органу, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 185.1 статті 185 Податкового кодексу України (надалі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з:

постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

ввезення товарів на митну територію України;

вивезення товарів за межі митної території України;

постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

При цьому, згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити:

порядковий номер податкової накладної; дата складання податкової накладної; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; ціна постачання без урахування податку; ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що для формування податкового кредиту у платника податку - покупця товарів/послуг має бути наявна: належним чином оформлена податкова накладна, фактична сплата грошових коштів контрагенту в сумі, визначеній в податковій накладній, а також фактичне виконання господарської операції, за наслідками якої у платника податку на додану вартість виникає право на податковий кредит.

Перевіряючи дотримання позивачем установлених законом підстав для формування податкового кредиту у перевіреному періоді, судом встановлено наступне.

16.01.2017 між ТОВ "Поліська торгова компанія" (Постачальник) та ПАТ "Київський маргариновий завод" (Покупець) укладено договір поставки товару № 5, за умовами якого Постачальник зобов'язується передати у власність Покупця олію соняшникову нерафіновану згідно ДСТУ 4492:2005 відповідно до специфікацій, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити Товар на умовах даного Договору (том 2 а.с. 21-25).

Згідно з пунктами 2.3, 2.4 вказаного договору поставки товару від 16.01.2017 № 5 якісний та кількісний контроль товару здійснюється на складі Покупця протягом 1 робочого дня з моменту поставки товару. Приймання отриманого товару здійснюється відповідно до вимог Інструкцій № П-6 від 15.06.1965 та № П-7 від 25.04.1966 Держарбітражу, що регламентують порядок приймання продукції за кількістю та якістю з урахуванням даних, зазначених у транспортних та супровідних документах.

Пунктами 4.1, 4.4 та 4.6 вказаного договору встановлено, що умови поставки кожної партії товару, термін поставки кожної партії товару обговорюється окремо і вказується в специфікації. Постачальник зобов'язаний передати Покупцеві наступні документи: рахунок-фактура, видаткова накладна, декларація виробника, або посвідчення про якість, або якісне посвідчення, або сертифікат якості. Поставка товару Покупцеві здійснюється автотранспортом Постачальника в належному технічному та санітарному стані, які відповідають вимогам правил перевезення продуктів харчування з урахуванням виду товару, що перевозиться, погодних умов, і за наявності у водіїв належним чином оформлених документів та санітарних паспортів.

Відповідно до специфікацій до договору поставки товару від 16.01.2017 № 5: від 20.01.2017 № 1, від 23.01.2017 № 2, від 26.01.2017 № 3, від 26.01.2017 № 4, від 29.01.2017 № 5, від 01.02.2017 № 6, від 03.02.2017 № 7, від 15.02.2017 № 8, від 15.02.2017 № 9, від 17.02.2017 № 10, від 17.02.2017 № 11, від 19.02.2017 № 12, від 19.02.2017 № 13, від 27.02.2017 № 14, від 12.03.2017 № 15 сторони погодили умови поставки, кількість та вартість товару (том 2 а.с. 26-40).

На підтвердження виконання умов договору позивачем до матеріалів справи надано:

- видаткові накладні: від 22.01.2017 № 1 на поставку 19700,00 кг олії соняшникової нерафінованої на суму 401880,00 грн; від 23.01.2017 № 2 на поставку 16000,00 кг олії соняшникової нерафінованої на суму 326400,00 грн; від 26.01.2017 № 3 на поставку 21380,00 кг олії соняшникової нерафінованої на суму 438290,00 грн; від 26.01.2017 № 4 на поставку 20900,00 кг олії соняшникової нерафінованої на суму 426360,00 грн; від 29.01.2017 № 5 на поставку 20890,00 кг олії соняшникової нерафінованої на суму 428245,00 грн; від 29.01.2017 № 6 на поставку 24540,00 кг олії соняшникової нерафінованої на суму 503070,00 грн; від 01.02.2017 № 7 на поставку 21990,00 кг олії соняшникової нерафінованої на суму 450795,00 грн; від 05.02.2017 № 8 на поставку 21900,00 кг олії соняшникової нерафінованої на суму 448950,00 грн; від 06.02.2017 № 9 на поставку 21910,00 кг олії соняшникової нерафінованої на суму 449155,00 грн; від 15.02.2017 № 10 на поставку 21810,00 кг олії соняшникової нерафінованої на суму 438381,00 грн; від 15.02.2017 № 10/1 на поставку 31930,00 кг олії соняшникової нерафінованої на суму 644986,00 грн; від 16.02.2017 № 11 на поставку 21850,00 кг олії соняшникової нерафінованої на суму 439185,00 грн; від 18.02.2017 № 12 на поставку 22380,00 кг олії соняшникової нерафінованої на суму 425220,00 грн; від 17.02.2017 № 12/1 на поставку 29370,00 кг олії соняшникової нерафінованої на суму 593274,00 грн; від 19.02.2017 № 13 на поставку 22020,00 кг олії соняшникової нерафінованої на суму 438198,00 грн; від 19.02.2017 № 14 на поставку 22500,00 кг олії соняшникової нерафінованої на суму 447750,00 грн; від 19.02.2017 № 14/1 на поставку 29300,00 кг олії соняшникової нерафінованої на суму 586000,00 грн; від 20.02.2017 № 15 на поставку 31880,00 кг олії соняшникової нерафінованої на суму 637600,00 грн; від 27.02.2017 № 16 на поставку 22250,00 кг олії соняшникової нерафінованої на суму 434987,50 грн; від 01.03.2017 № 17 на поставку 22000,00 кг олії соняшникової нерафінованої на суму 430100,00 грн; від 01.03.2017 № 18 на поставку 20990,00 кг олії соняшникової нерафінованої на суму 410354,50 грн; від 01.03.2017 № 19 на поставку 22530,00 кг олії соняшникової нерафінованої на суму 440461,50 грн; від 12.03.2017 № 21 на поставку 23240,00 кг олії соняшникової нерафінованої на суму 441560,00 грн (том 2 а.с. 41-63);

- податкові накладні: від 31.01.2017 № 1 на суму 2524245,00 грн, у тому числі ПДВ - 420707,50 грн; від 28.02.2017 № 5 на суму 6434481,50 грн, у тому числі ПДВ - 1072413,60 грн; від 31.03.2017 № 8 на суму 700,00 грн, у тому числі ПДВ - 116,67 грн, від 31.03.2017 № 9 на суму 1722476,00 грн, у тому числі ПДВ - 287079,33 грн (том 2 а.с. 201-205).

Фактична передача товару засвідчена товарно-транспортними накладними (том 2 а.с. 140-185), актами приймання жирової сировини (том 2 а.с. 64-85), журналом реєстрації актів приймання жирової сировини (том 2 а.с. 132-139).

Оплата придбаного товару підтверджена доданою до матеріалів справи банківською випискою (том 2 а.с. 187-200).

Надаючи правову оцінку зазначеним первинним документам, суд виходить з наступного.

За визначенням статті 1 Закону Украйни "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон N 996-XIV):

господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства;

первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення;

фінансова звітність - бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період;

Згідно з положеннями статті 3 Закону N 996-XIV метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.

Бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону N 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з частиною другою вказаної статті Закону N 996-XIV первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Норми аналогічного змісту містить Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 N 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за N 168/704 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Положення N 88).

Пунктом 2.4 Положення № 88 встановлено, що первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до пункту 2.16 Положення № 88 у разі виявлення невідповідності первинного документа вимогам законодавства у сфері бухгалтерського обліку такі документи з письмовим обґрунтуванням передаються керівнику підприємства, установи. До окремого письмового рішення керівника такі документи не приймаються до виконання.

Аналізуючи вище наведені норми законодавства та надаючи оцінку первинним документам, які підтверджують придбання ПАТ "Київський маргариновий завод" олії соняшникової нерафінованої у ТОВ "Поліська торгова компанія", суд дійшов висновку, що видаткові, податкові накладні та акти приймання жирової сировини в силу Закону № 996-XIV та Положення № 88, є первинними документами, та мають всі необхідні встановлені законом обов'язкові реквізити.

Видаткові накладні та податкові накладні містять найменування продавця та покупця, обсяг поставленого товару, підписи уповноважених представників сторін та відбитки печаток товариств та дають змогу визначити, який саме товар постачався, за якою ціною, між якими контрагентами.

Докази того, що дані документи не мають юридичної сили або визнані в установленому порядку недійсними відповідачем суду не надано.

Суд акцентує увагу, що податкові накладні оформлені ТОВ "Поліська торгова компанія" з дотриманням вимог Податкового кодексу України та зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних, відповідно, такі накладні є підставою для формування позивачем податкового кредиту у перевіреному періоді.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідачем у акті перевірки не зазначено жодного недоліку в оформленні первинних документів, складених за результатами господарських операцій ПАТ "Київський маргариновий завод" з ТОВ "Поліська торгова компанія".

Висновки про безпідставність формування позивачем податкового кредиту у перевіреному періоді ґрунтуються виключно на податковій інформації, яка, на думку відповідача, свідчить про не підтвердження походження товару. Так, відповідач дослідив ланцюг постачання насіння соняшника та встановив, що контрагентами ТОВ "Поліська торгова компанія" не підтверджено походження товару, що, на думку відповідача, позбавляє ПАТ "Київський маргариновий завод" права на формування податкового кредиту.

Суд не приймає до уваги наведені доводи відповідача та зазначає, що відповідно до чинного законодавства, порушення постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання податкового законодавства не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо декларування суми витрат і/чи податкового кредиту.

Дана позиція суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 26.06.2018 у справі № 805/5048/15-а, у справі № 825/722/14.

Суд звертає увагу, що висновки акта перевірки в частині неможливості підтвердити походження товару є суперечливими та взаємовиключними. Так, відповідач не заперечує, що ТОВ "Поліська торгова компанія" задекларувало у складі податкових зобов'язань вартість поставленої олії ПАТ "Київський маргариновий завод". При цьому, не спростовано і придбання у поставленій позивачеві кількості ТОВ "Поліська торгова компанія" олії у ТОВ "ЕКО ГРУП КИЇВ" та ТОВ "РЕЙДФІРМ". Одночасно, акт перевірки підтверджує реєстрацію ТОВ "ЕКО ГРУП КИЇВ" та ТОВ "РЕЙДФІРМ" податкових накладних, виписаних ТОВ "Поліська торгова компанія".

На думку суду, вказані обставини підтверджують реальність поставки у ланцюгу постачання. При цьому, відсутність у ТОВ "ЕКО ГРУП КИЇВ" та ТОВ "РЕЙДФІРМ" постачальників олії у перевіреному періоді не може свідчити про неможливість підтвердження походження товару, позаяк вказані юридичні особи можуть бути виробниками поставленої продукції. Поряд з цим, відповідачем указані обставини не були з'ясовані, що свідчить про формальність та поверхневість висновків акта у цій частині.

Щодо доводів відповідача про нереальність господарських операцій з ТОВ "Поліська торгова компанія", які ґрунтуються на інформації про непричетність засновника до господарської діяльності товариства та наявність кримінального провадження, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини шостої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, наведеною нормою встановлено межі обов'язковості вироку для адміністративного суду лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою. Відповідно, висновок контролюючого органу про неприйнятність документів повинен ґрунтуватись з урахуванням об'єктивного та суб'єктивного критеріїв.

Так, об'єктивний критерій полягає у встановлені в межах кримінального провадження обставин того, що підприємство реальною діяльністю не займалось, здійснювало безтоварні операції, зокрема з надання послуг, а суб'єктивний в тому, що всі первинні документи підписані особою, яка визнала підписання цих документів в межах здійснення не господарської діяльності, а вчинення злочину.

Суд звертає увагу, що факт фіктивного підприємництва контрагента позивача не визнаний відповідним вироком суду, а тому посилання контролюючого органу на інформацію, викладену в ухвалі Богунського районного суду м. Житомира від 08.06.2017 у справі № 295/6245/17, суд не приймає до уваги.

Висновок суду з даного питання узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 05.06.2018 у справі № 809/1139/17 та від 26.06.2018 у справі № 808/2360/17.

У свою чергу, доводи відповідача про непричетність засновника ТОВ "Поліська торгова компанія" спростовуються нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_7, у якій остання стверджує, що інформація, викладена у протоколі допиту від 10.04.2017, є недостовірною та такою, що надана нею під психологічним тиском оперуповноважених працівників ОУ ДПІ у Деснянському районі м. Києва (том 1 а.с. 140).

Також суд враховує, що висновки про порушення контрагентом позивача податкового законодавства у розумінні положень Податкового кодексу України повинні бути зафіксовані відповідними актами, складеними за результатами проведених перевірок з урахуванням первинних документів останніх. Натомість, відповідачем до матеріалів справи не надано жодного доказу на підтвердження доводів, викладених у акті перевірки.

Щодо посилань відповідача на відсутність ТОВ "Поліська торгова компанія" за юридичною адресою у м. Суми, суд зазначає, що у всіх первинних документах та договорі поставки № 5 від 16.01.2017 зазначено юридичну адресу останнього: м. Житомир, вул. Щорса, 22А. Поряд з цим, контролюючим органом під час перевірки не було досліджено наявності у контрагента позивача у м. Житомирі основних засобів, трудових ресурсів тощо, що додатково свідчить про формальність податкового контролю.

Досліджуючи витребувані та приєднані до справи документи, суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів наявності між позивачем та ТОВ "Поліська торгова компанія" при укладанні і виконанні договору взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад. Таких доказів суду відповідачем не надано, а судом під час розгляду справи не встановлено.

При вирішенні даної справи суд враховує, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість необхідно з'ясовувати, зокрема, рух активів у процесі здійснення господарської операції. При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції, - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. Оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Як уже було встановлено судом, придбана позивачем олія у ТОВ "Поліська торгова компанія" була використана для виготовлення власної продукції, яка у подальшому була реалізована кінцевому споживачу.

Наведене підтверджується довідкою щодо руху сировини на ПАТ "Київський маргариновий завод" та додатками до неї, з якої чітко прослідковуються етапи приймання, переробки та реалізації готової продукції (том 2 а.с. 206-251, том 3 а.с. 1-23) та декларування позивачем у складі зобов'язань вартості реалізованої продукції (том 3 а.с. 24-29).

Встановлені обставини свідчать про реальний рух активів у процесі здійснення позивачем господарських операцій з ТОВ "Поліська торгова компанія".

Враховуючи наведене та нормативне обґрунтування спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що висновки контролюючого органу, викладені у акті перевірки та відзиві, не можуть спростовувати факт реального виконання господарських операцій за договором, укладеним позивачем з ТОВ "Поліська торгова компанія", позивачем в повній мірі документально підтверджено реальність поставки та подальшого використання придбаного товару, а надання контролюючому органу належним чином оформлених всіх первинних документів, передбачених законодавством, є підставою для формування податкового кредиту.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у контролюючого органу не було підстав для збільшення позивачеві суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість та, відповідно, застосування штрафних санкцій, на підставі наведених висновків.

Зважаючи на те, що судом встановлено відсутність порушень позивачем податкового законодавства під час формування податкового кредиту у перевіреному періоді, суд, враховуючи взаємозв'язок між формуванням податкового кредиту та від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання і податкового кредиту, і, як наслідок, бюджетним відшкодуванням у перевіреному періоді, дійшов висновку про відсутність у відповідача правових підстав для зменшення позивачеві розміру від'ємного значення податку на додану вартість за грудень 2017 року в сумі 109897,00 грн.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС від 11.06.2018 № та № не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а також суперечать встановленим у справі обставинам, є протиправними та підлягають скасуванню, що є правовою підставою для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене та встановлені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Київський маргариновий завод" (03039, м. Київ, пр-т Науки, 3, ) задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ід. код 39439980) від 11.06.2018 № .

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ід. код 39439980) від 11.06.2018 № .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ід. код 39439980) на користь Приватного акціонерного товариства "Київський маргариновий завод" (03039, м. Київ, пр-т Науки, 3, ) 39233,00 грн сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя В.П. Катющенко

Повний текст рішення складено та підписано 9 листопада 2018 року.